146 
Myrmekofilné rostliny — Nahosemenné rostl. 
3. Některé rostliny, zejména motýlokvěté, na př. hrách (Pisum 
sativum — II, 346), fazol (Phaseolus vulgaris — II, 373), vlčí bob (Lu- 
pinus — II, 375) a j. vytvářejí na kořenech četné hlízky, zvíci makového 
zrnka až bohatého hrachu, zvané mykodomatie^ (obr. 188), kteréž jsou 
sídlem tak z v. n i t r i f ik u j íc í ch bakterií. Vnikajíce z půdy do pletiva 
mladých kořínků, které je zvláštními jemnými plasmatickými vlákénky k sobě 
přitahují, bakterie tyto dráždí pletivo v oněch místech, kde se usadily a silně se 
rozmnožujíce^ jsou příčinou, že řečené hlízky na koříncích se vytvoří. Poněvadž 
tyto bakterie mají schopnost přijímati dusík ze vzduchu jakož i ammoniak 
vzniklý v půdě z odpadků živočišných a převáděli je ve svém těle v dusíkaté 
sloučeniny, není pochybnosti, že úkolem mykodomatií jest zjednali rostlině 
potřebné množství dusíkatých látek — a těch jest jí zvláště třeba, když dozrává 
— čemuž nasvědčuje i ta okolnost, že většina bakterií v mykodomatiích uza- 
vřených později změní se v odumřelá, poměrně veliká bílkovitá tělíska — 
bakteroidy a ta se posléze smísí jakožto organická součást s plamatickým 
obsahem buněk. 
Jen malý počet bakterií, když m.ykodomatie shnijí, vrací se opět do půdy, 
kdež se bakterie rozmnožují a vnikají příležitostně do jiných kořínků. 
4. Od mykodomatií rostlin motýlokvětých dlužno rozeznávat! hlízovilé 
nádory, zvíci oříšku až pěstě i větší, které se vyskytují často na kořenech olší 
(Alnus — IV, lóo) a na kořenech rostlin hloši no vitých (Elaeagneae — IV, iii). 
Ty nejsou způsobeny bakteriemi, nýbrž vláknitým, klubkovitě propleteným pod- 
houbím houby — Frankia alni. Pro život rostliny mají ovšem týž význam 
jako mykodomatie motýlokvětých. 
Myrmekofilné^ jsou rostliny mající na listech, palistech nebo ve květenstvích 
medníky — extraf 1 o ra 1 n í neboli extran uptialn í nektarie, jež 
navštěvují rádi mravenci a chrání pak rostliny od housenek jakož i od různého 
jiného hmyzu. Nejvíce takových rostlin vyskytuje se v tropech. Z naší květeny 
k nim náležejí: v i ke v plotní (Vicia sepium — II, 361) a v i ke v setá 
(V. sativa — II, 36Q), mající medníky na rubu palistů; černýš rolní a č. 
hajní (Melampyrum arvense, M. nemorosum - III, 120 121) vylučují me- 
dovinu z listenů; třešeň (Prunus avium — II, 530), švestka (P. dornestica 
— II, 537) a jiné stromy mandloňovité mají nektarie na řapících při spodině 
čepele; bez černý (Sambucus nigra — III, 336) a kalina (Viburnum opulus 
— III, 339) mívají medníky při spodině řapíků nebo na řapících; pivoňka 
(Paeonia peregrina - II, 50) roní medovinu z vnějšího okraje lístků kališních, 
sinokvět měkký (Jurinea mollis — III, 566) z listenů úborových. U o syky 
(Populus tremula IV, 143) jsou první 2 — 3 listy na jarních výhoncích 
opatřeny extranuptialnými nektariemi, ostatní listy jsou bez medníků. 
Nadplodní tyčinky — viz tyčinky, odst. III, 1, c. 
Nahé (nudus, nackt) nazývají se květy, nemají-Ii nijakých květních obalů, 
skládajíce se pouze z pestíků nebo pouze z tyčinek anebo z obou těchto pod- 
statných částí (obr. 157 F.-^. Jsou v naší květeně dosti četné. 
U rostlin dvouděložných vyskytují se sice pouze u jasanu ztepilého 
(Fraxinus excelsior - III, 295), u vrb (Salix - IV, 119), pryšců (Eu- 
phorbia — IV, 193) a hvězd ošů (Callitriche — IV, 213), za to však jeví 
se hojněji u rostlin jednoděložných, jsouce význačný pro veliký řád trav 
(Qramineae — IV, 402) a pro většinu šáchorovitých (Cyperaceae - IV, 
527). Mimo to vyskytují se též u aronu (Arům maculatum — IV, 596). Také 
u rostlin nahosemenných (Qymnospermae — IV, 611) jsou hojně za- 
stoupeny. 
Nahosemenné rostliny - viz Soustavný přehled rostlinstva v II. 
oddíle tohoto svazku. 
6 Slož. z řec. jiivxi^g = houba -j- dóf.ia, Óó/iiarog = domov, obydlí. 
Slož. z řec. = mravenec -j- cpdog = přítel. 
