Odění — Okolí k 
149 
Při oddencích m o n o p o d i a 1 n í c h, které jsou celkem vzácné, vyrůstají 
květonosné generace po straně vrcholového pupenu (viz obr. 490 na str. 
366 ve sv. IV), kdežto u oddenků sympodialních generace květonosná 
vzrůst stonku zakončuje a každá generace následující vyrůstá z paždí ně- 
kterého listu (šupiny) generace předcházející. Podle jizev, jež po vyhynulých 
květonosných generacích na oddenku zůstaly, možno často vypočítati, kolik jest 
oddenku let. Na př. oddenek bradáčku ve j čitého (Listera ovata — IV, 279), 
zobrazený č. 191, jest 41etý: jevit’ se na něm tři jizvy a zakončuje se 
letošní lodyhou/. V paždí spodního listu této lodyhy vězí pupen (p), z něhož vyroste 
květonosná lodyha příštího jara, co zatím po letošní lodyze / zbude pouhá jizva. 
Srovn. též oddenek koko ří ku (Polygonatum), zobrazený na str. 368 ve sv. IV. 
Obr. 191. Sympodiahií oddenek 
bradáčku vejčitého (Listera ovata). 
Obr. 192. Oddenek s hlavním kořenem 
jetele lučního. 
Všecky dosud uvedené oddenky mají pouze kořeny vedlejší, kořen hlavní 
jim chybí. Jsou však také oddenky, jimž kořen hlavní nechybí, nýbrž naopak 
tvoří jejich podstatnou součást, anyť reservní látky pro budoucí generaci právě vněm 
jsou nahromaděny. Jsou to vlastně hlavní kořeny, které přezimují, mající na 
vrcholku velice zkrácené články stonku s šupinami nebo pochvami vyhynulých 
listů, v jejichž paždích dřímají pupeny pro příští generaci. Oddenky tohoto 
způsobu jsou velice rozšířeny. Mají je na př.: jetel luční ( — obr. 192), 
mrkev, petržel, celer atd. atd. 
Odění — viz trichomy, odst. III. 
Odnože — viz rozmnožování rostlin, odst. II, «. 
Odrůda — viz systém atika, odst. I. 
Officinelní rostliny — viz heslo: užitek rostlin, odst. IV. 
Okolík (umbella, Dolde — obr. 193) jest hroznovité květenství (str. 126) mající 
hlavní osu zcela zkrácenu, tak že osy vedlejší zdají se vyrůstati z jediného 
společného (konečného) bodu. Rozkvétání květů v okolíku děje se od obvodu 
do středu, jest tudíž dostředivé neboli centripetalní. 
