opak srdčitý list — Opylení 
151 
Opak srdčitý — viz srdčitý list. 
Opak vejčitý — viz vejčitý list. 
Oplodí (pericarpium) — viz plod. 
Oplodní tyčinky — viz tyčinky, odst. 111, 1, b. 
Oprašování květú-viz opylení. 
Opylení neboli oprašování, zú- 
rodnování slově přenášení pylu 
ze zralých prašníků na blizny. 
Poněvadž bez předchozího opylení 
semena vyvinouli se nemohou - 
viz heslo vajíčka, odst. IV. — 
jest opylení pro rostliny velice 
důležito, proto k němu činí rostliny 
nej rozmanitější přípravy. Rozlič- 
ným, často přepodivným zaří- 
zením květův možno jen ten- 
kráte poroziiměti, je-li znám způ- 
sob, jakým rostlina se opyluje. 
Přerozmanité způsoby opy- 
lení lze roztřídit! do tří kate- 
gorií (viz přehled na str. 157). 
I. Opylení pylem vlast- 
ním, t. j. pylem téhož květu — autogamiek 
1. Vzhledem k tomu, že většina rostlin má květy obojaké, obsahující 
blizny i pyl, zdálo by se, že nejrozšířenější způsob opylení jest antogavnie. 
Četnými pozorováními však dokázáno, že rostliny uchylují sekautogamii zpravidla 
jen tenkráte, když nepodařilo se jim opylení pylem cizím. V tom případě činí 
pak ovšem rostliny různá opatření, aby se mohly zúrodniti autogamicky (obr. 196). 
Obr. 195. Ombrofobické úbory hlaváče obecného 
(Scabiosa columbaria). 
Obr. 196. Opyleni pylem 
vlastním (autogamie) ; 
A květ lednokvítku v prvé době, 
B v pozdější době. 
Dokladů toho nalezne čtenář mnoho: na př. u kří žatých (Cruciferae — 
II, 79), rezedy (Reseda lutea — II, 171), devater ní ku (Helianthemum — 
II, 174'), tře z alek (Hypericum — II, 178), slezu okro uhlo liste ho (Malva 
') Slož. z řeč. avzóg = sám yáfxog = snoubení. 
