158 
Panachirované listy — Pelorie 
Zvláštním druhem palistů jsou botky (obr. 176 e), vyskytující se zejména 
u rostlin rdesnovitých (Polygoneae — IV, 24), a jasýčky (obr. 17Ó/), vy- 
skytující se u trav (Gramineae — IV, 402). O obou podáno vysvětlení pod 
příslušným heslem. 
Na konec budiž připomenuto, že u akátu (Robinia pseudacacia — II 
401) jsou palisty přeměněny v trny. 
Panachirovanými šlovou listy s bílými nebo žlutými (bezchlorofyllnými) 
skvrnami a proužky. 
Vyskytují se zejména u rostlin zahradnicky vypěstovaných, na př. u bezu 
černého (Sambucus nigra), javoru jasanolistého (Acer negundo), ja- 
sanu ztepilého (Fraxinus excelsior), kerie (Kerria japonica) a j. 
Paraheliotropismus - viz heslo fysiologie, odst. Vil, A, pozn. 
Parasity - viz cizopasné rostliny. 
Paratonické pohyby rostlin — viz heslo fysiologie, odst. VII, A. 
Parthenogenesis — viz rozmnožování rostlin, odst. III. 
Pathologie^ rostlinná — poučuje o nemocech a chorobných zjevech 
rostlin a vyšetřuje jejich příčiny, jak o tom obšírněji pověděno pod heslem 
choroby rostlin. 
Pathologie rostlinná dělí se obyčejně ve dvě odvětví : 
a) Nosologii- - která jedná o skutečných nemocech rostlin (str. 84- 105). 
^) TeratologiP — která pojednává o znetvořeni nách a abnor- 
mitách (nepravidelnostech) údů rostlinných (str. 105 — 107). 
PatyČinky neboli staminodie jsou nitkovité nebo lupínkaté výrostky ve květech. 
Poněvadž vyrůstají mezi korunou a pestíkem, dlužno je považovat! za tyčinky, 
jimž chybějí prašníky. Vyskytují se na př. ve květech některých rostlin pta- 
čino o vitých (Alsineae -II, 269). U to lije (Parnassia) jsou patyčinky šupin- 
kovité, na okraji třásnité a vylučují medovinu (obr. 276 na str. 168 ve sv. II); 
u krtičníku (Scrofularia) mají tvar malých lupínků (obr. 132/;/ str. 99 ve sv. III). 
Peckovice (drupa, Steinfrucht) slově plod obsahující v diišnatém oplodí 
tvrdou pecku a v té teprve semeno, jak tomu jest na př. u třešní, švestek atd. 
Na peckovici dlužno rozeznávali tři vrstvy: «) nej vnitřnější, jako kámen 
tvrdou vrstvu - endocarpittin — vytváre]\e\ pecku; ^) střední, dužnatou, na- 
mnoze značně tlustou vrstvu — luesocarpiuiit — vytvářející dušinu neboli 
ruhinu; r) vnější teninkou vrstvu — epicarpiuin — tvořící slupku. 
S biologického stanoviska třeba peckám rozuměti takto: zralá dužina láká 
některé živočichy, zejména ptáky, aby si na plodu pochutnali; k tomu cíli obyčejně 
se zbarvuje, tak že od zelených listů je zdaleka viditelná, a zrajíc stává se nejen 
jedlou nýbrž i chutnou. Pecka pak chrání semeno, aby procházejíc útrobami 
živočicha, neutrpělo zkázy. Sežere-li pták bobuli, dužinu stráví, ale pecky rozšiřuje 
trusem po okolí. 
Peckovice vyskytují se na př. u všech rostlin ma n d 1 oň o v i tý ch (Amy- 
gdaleae-II, 529), ře š e 1 1 á k o vi tý ch (Rhamneae — II, 333), lýkovců (Daphne 
— IV, 115) atd. 
Pelorie^ -viz choroby rostlin, odst. 7. 
Slož. z řec. == nemoc -j- lóyoq — nauka. 
-) Slož. z řec. vóooq = nemoc /.070? nauka. 
Slož. z řec. xÉqaq = zázrak, netvor, znetvořeniua -f- lóyog — nauka, 
b Od řec. Tié/Mo = netvor. 
