Přetrhovaně opeřený list — Pupeny 
167 
ii vraního oka (Paris quadrifolia — IV, 372), sasanky (Anenione nemorosa 
— II, 25), vrbiny obecné (Lysimachia vulgaris — III, 41), u rostlin 
in a ř i n o v i t ý c h* (Riibiaceae — III, 345) atd. 
Zpravidla bývají přesleny nad sebou stojící tak rozloženy, že listy hořej- 
šího stojí nad mezerami (mezi listy) přeslenu dolejšího, aby se vzájemně neza- 
stiňovaly. 
Proč tomu tak zdánlivě není u rostlin mařinovitých, o tom podáno 
vysvětlení na str. 347 ve sv. III. 
Přetrhovaně zpeřený list — viz lichozpeřený list, pozn. 
Přisedlým (sessilis, sitzend) slově list (— obr. 
174 C), nemá-li řapíku, tak že přisedá čepelí 
zrovna k lodyze nebo větvi, jak tomu jest 
na př. u většiny tře žale k (Hypericum — 
II, 178), u zeměžluče (Erythraea centau- 
rium — III, 279), čistce bahenního 
(Stachys palustris — III, 143), hořce obec- 
ného (Qentiana amarella — IlI, 270) atd. 
Pozn. Také o květech a plodech, nemají-li 
stopek, říkáme, že jsou přisedlé. 
Pseudokleistogamie — viz opylení, 
odst. I, 3. 
Pupeny neboli puky (gemmae, Knospen) šlovou první počátky listnatých větví, 
po případě květů nebo i celých květenství. 
1. Majíce původ svůj ve svrchních vrstvách (pod pokožkou) stonku a 
větví, pupeny (obr. 220/) objevují se nejčastěji v paždích listů (/) nebo na 
Samém vrcholku os; v prvém případě šlovou tišlahnínii,^ konečnými. 
Obr. 220. Podélný řez mladinkým 
vrcholem stonkuj 
l počátky listů, p počátky pupenů. 
Obr. 221. Přezimující pii- 
pe7iy A ; podélný řez koneč- 
ným pupenem jasa?iu (B) . 
(i) lísky obecjié. 
2. Jsou-li pupeny vyvinuty již na podzim a musí přezimovati, jak tomu jest 
u našich stromů a křů, pak bývají opatřeny kožovitými, nepromokavými, těsně 
svinutými, často huňatými nebo lepkavými šupinami, aby útlé ústroje vnitřní 
netrpěly mrazem ani vlhkem (obr. 221). 
