176 
Rúsnopohlavné květy — Saprofyty 
lokvětých, pryšec (Euphorbia —IV, 193), tykvi ce (Ecbaliiim elaterium - 
III, 328), některé kakosty (Geranium — II, 201) atd. 
Různopohlavné květy — viz květ, odst. IV, C, b. 
Rapíček (petiolulns, Blattstielchen) — viz složitý list. 
Rapík (petiolus, Blattstiel — obr. 218 ř) jest spodní, stopkatě stižená část listu, 
která nese čepel. U mnohých listů však řapík chybí nebo jest zcela kratičký, 
sotva znatelný. 
Hlavním úkolem řa- 
píků jest udržovati čepele 
vždy v takových polohách, 
které jim jsou nej přízni- 
vější. Proto na př. bývají 
řapíky dolejších listů delší 
nežli řapíky listů hořejších, 
aby tyto nezastiňovaly a 
nezakrývaly listy pod se- 
bou stojící. 
Jak důležitou úlohu 
hrají řapíky při rozesta- 
vení listů do poloh sluncem 
nejvíce osvětlovaných, vi- 
děti zvláště u listů oněch 
stromů, jež vytvářejí husté 
koruny, na př. u j a v o r ů. 
Kdežto na mladých rostlin- 
kách javorových a na vět- 
vích volně rostoucích (obr. 
233) jsou řapíky vstřícných 
listů stejně dlouhé, mají 
listy větví rovnovážných 
(obr. 234) řapíky velice 
nestejné. 
Řapíkatým (petiolatus, ge- 
stielt) slově list, má-li řa- 
pík (viz tam). 
RepicovitOU (hypocrateriformis, prásentiertellerfórmig) slově koruna (obr. 143 7^) 
dlo úžeji trubkovitá, která se na konci rozšiřuje náhle v plochý (nikoli 
nálevkovitý), široký okraj. Jest celkem vzácná; např. u plamenky (Phlox - III, 229), 
šeříku (Syringa — III, 293), brčálu (Vinca minor — III, 290); řepicovité 
okvětí má narcis bílý (Narcissus poěticus — IV, 223). 
Řízek — viz rozmnožování rostlin, odst. II, B, /?. 
Saesonní dimorfismus — viz dimorfismus, odst. I. 
Samobřeznost — viz rozmnožování rostlin, odst. III. 
Saprofyty^ neboli rostliny hnílobné — čerpají výživu svoji ze zetlívajících, 
trouchnivějících a hnijících těl organických (rostlinných i živočišných). Nemajíce 
zeleni listové, nemohou si totiž samy z neústrojných sloučenin, jež jiná rostlina 
čerpá kořenem z půdy, potřebné sloučeniny ústroj né připraviti, proto je musí při- 
jímati už hotové. Děje se to u většiny prostřednictvím drobnohledných hub, 
jak o tom více pověděno pod heslem mykorrhiza. 
K saprofytům patří na př. hnízdák (Neottia nidus avis — IV, 272), 
sklenobýl (Epipogon — IV, 271), korál i ce (Coralliorrhiza — IV, 282), 
hni lák (Monotropa — III, 10) a j. 
Obr. 234. Táz větev {viz obr. 223)1 kdyby rostla 
rovnovážně. 
9 Slož. z řec. oanQÓg = mrva cpvxov = rostlina. 
