Sbíhavý list — složitý list 
177 
Sbíhavým (decurrens, herablaufend) slově list (obr. 175/>), jehož spodní kraje 
jako žebra nebo křídla sbíhají po lodyze, jak tomu jest na př. u kosti- 
valu (Symphytum officinale — III, 202), trubilu (Onopordon — III, 593), 
mnohých b o d 1 á k ů (Carduus — 111,581), divizny velkokvěté (Verbascum 
phlomoides — III, 70) atd. 
-sečný list — viz dělený list. 
Semenice — viz pestík, odst. IV, 3. 
Semeník — viz pestík, odst. I. a pozn. 1. 
Semeno (semen, Samen), jež po opylení vyvinuje se z vajíčka — viz heslo 
vajíčka, odst. IV — -obsahuje budoucí rostlinku v podobě drobného klíčku 
(embryo, Keimling). Na klíčku pozorovali možno kofíuek íradicula), první dva 
listy neboli dělohy (cotyledones) a mezi nimi pupen (plumula), z něhož vy- 
růstají další listy a stonek. U rostlin jednoděložných však má klíček jen jednu 
dělohu, namnoze po- 
chvovitou, u jehlična- 
tých větší počet 
děloh. Zřídka chybějí 
klíčku dělohy docela, 
na př. u rostlin vst a- 
vačovitých (Orchi- 
deae — IV, 246), zá- 
razo vitých (Oro- 
bancheae — III, 56), 
kokoticovitých (Cuscuteae — III, 232). Kromě klíčku jsou v semenu uloženy 
výživné neboli reservní látky, nazývané obyčejně bilkern (endosperm), z nichž 
mladinká rostlina v první době svého života čerpá potravu. 
Obr. 235. Podélné řezy semen bíleénatýcli (a 
vřené semeno bezbíleéné. 
e roze- 
Poloha klíčku k bílku (obr. 235) jest rozmanitá: buď jest klíček 
uložen stranou, tak že leží mezi bílkem a slupkou, jak tomu jest na př. 
u trav (Qramineae — IV, 402); nebo leží v saniéni bílku, zaujímaje buď 
více méně jeho střed (^, c), nebo posunut jsa více méně k dírce klové {d), jak 
tomu jest na př. u violek (Viola — obr. 262 na str. 159 ve sv. III) a valné 
většiny rostlin s bílečnatými semeny; nebo klíček sám na vnějšku bilek více méně 
objímá {b), jak tomu jest na př. u rostlin silenkovitých (Sileneae — 11, 240), 
ptačincovitých (Alsinaceae — II, 269), merlíko vitých (Chenopodiaceae 
—IV, 50) a j. 
Jsou však také semena, která neobsahují bílku (<?), na př. semena rostlin mo- 
týlokvětých a kří žatých. Výživné (reservní) látky pro příští mladou rost- 
linku jsou nahromaděny v dělohách, které následkem toho jsou značně veliké, 
tak že vyplňují celé semeno. 
Povrch semena tvoří slupka (těsta), která vznikla z obalů původního 
vajíčka. Dírka klová (mikropyle), na vajíčku dobře patrná, u semene více méně 
zarůstá. Za to však bývá velmi často dobře znáti místo, kde připevněno bylo 
semeno poutkem (funiculus) ke stěně svého plodu; říká se mu pupek 
(umbilicus). 
Úkolem slupky semenné jest chrániti reservní látky od zkázy ; proto 
bývá namnoze kožovitá, korovitá, až jako kost tvrdá. Jen u semen vězících 
v tvrdých peckách a skořápkách bývá slupka tenká, blánovitá. 
Jakým způsobem rostliny o to se snaží, aby semena jejich rozšířila se po 
okolí, pověděno pod heslem: rozšiřování semen a plodů v. 
Jak semena klíčí, viz heslo klíčení. 
Složitý list (foliům compositum, zusammengesetztes Blatt) jest onen, jehož čepel 
není souvislý celek, nýbrž skládá se z několika až mnoha částí úplně od sebe 
12 
