stonek 
183 
1. Monopodialníjn^ zoMtmt rozvětvení tehdy, jestliže stonek (hlavní osa) 
na vrcholku dále roste a po stranách vznikají větve vesměs slabší nežli jest 
původní stonek (obr. 243). Tento způsob rozvětvení stonků jest v přírodě 
nejvíce rozšířen. Rozumí se samo, že dle toho, jak mohutně jsou postranní větve 
vyvinuty, pod jakými úhly jsou od hlavní osy odkloněny, jak hustě nad sebou 
vyrůstají a dle jiných ještě okolností jest vnějšek nebo-li habitus, jehož rostlina 
rozvětvením nabývá, rozmanitý. Jinak vypadá na př. vnějšek topole vlašského, 
jinak vnějšek smrku, opět jinak vnějšek dubu nebo lípy atd., ač se všecky 
rozvětvují monopodialně. 
2. SyrnpodiaUii^ rozvětvení (obr. 242, III) záleží v tom, že původní 
stonek (hlavní osa) na vrcholku přestane růsti a po straně jeho vyroste větev 
tak silná jako stonek sám nebo jen málo slabší, která na vrcholku svém opět 
vzrůst ukončí (nejčastěji květem) 
a vyženouc po, straně novou vě- 
tev, dále tímže způsobem se roz- 
větvuje jako stonek původní. Sym- 
podialní rozvětvení stonků vy- 
skytuje se v přírodě daleko řid- 
čeji nežli rozvětvení monopodialní 
a zdá se býti tím vzácnějším, po- 
něvadž je často přehlédneme, po- 
važujíce je omylem za rozvětvení 
monopodialní. Stavit’ se nová osa 
obyčejně ve směr osy předcháze- 
jící, z paždí jejíhož listu vyrostla, 
a hořejší část této osy předchá- 
zející, zakončená namnoze kvě- 
tem, uhýbá se stranou, následkem 
čehož nabývá rozvětvení rázu 
monopodialního. Hlavní osa to- 
hoto zdánlivého květenství mono- 
podialního skládá se ovšem z to- 
lika článků, kolik os se na roz- 
větvení sťičastnilo — jest tudíž 
sounožím (sympodium). 
Z našich rostlin rozvětvují se sympodialně na př. : 
«) Brčál (Vinca minor — obr. 244); obrazec B znázorňuje rozvětvení 
tak, jak se asi jeví v přírodě, A jak mu dlužno rozuměti dle toho, co svrchu 
pověděno. 
^) Kopytník evropský (Asarum europaeum — obr. 245). Rostlina 
zobrazená skládá se ze 2 generací: loňské (a) a letošní {ó). Loňská gene- 
race zakončila vzrůst svůj vrcholovým kvítkem který ovšem na obrazci 
ponechán jen pro lepší porozumění — ve skutečnosti dospěl již loňského roku 
v plod a ten se od rostliny oddělil — a pod tímto kvítkem vyrůstají dva listy, 
které přezimovaly. V paždí hořejšího listu (/) vyrostla letos na jaře druhá 
generace {ó), jejíž osa prodlužující se ve směru osy loňské generace, zdá se 
býti jejím pokračováním. Tato osa zakončuje se opět vrcholovým květem (Zy) 
a pod ním vyrůstají dva listy, které jsou v době kvetu jen nepatrně rozvinuty, 
dospívajíce teprve po odkvetení a pak přezimujíce. Šupiny (/), jež osu mladé 
rostliny pokrývají a mladému kvítku i mladičkým listům v první době byly 
dobrou ochranou, později s osy opadají. Příštího jara vyroste v paždí hořejšího 
listu /j opět nová osa zakončující se květem a tak se to každého roku opakuje. 
Obr. 244. Sympodialní rozvětvení brčálu. 
Slož. z řec. /řoVo?= jeden I 
-) Slož. z řec. ovv — spolu / 
-\- Ttóóiov = nožka, 
