186 
Strboitl — Siihdiócie 
(111,236), ko kotíce (Cuscuta — 111,232), povij nice (Ipomaea — III, 238), 
fazol (Phaseolus — II, 373). 
Jiné otáčivé rostliny vinou se vždy iia právo, t. j. od východu k západu 
přes jih. K nim náleží na př. chmel (Humulus — IV, 87), kozí list 
(Lonicera caprifolium — III, 331) a o pletka (Polygonům convolvulus — IV, 33). 
Jsou též rostliny, na př. po tm echu ť (Solanum dulcamara — III, 247), 
které se mohou otáčeti vpravo i vlevo.*) 
Některé rostliny s chabými lodyhami nedovedou se sice otáčeti, ale pro- 
dírají se větvemi jiných rostlin, opírajíce se při tom svými listy nebo poboč- 
nými větvičkami, až se dostanou ke slunci. K takovým rostlinám náleží na př. 
svízel obecný (Galium aparine — III, 353). Viz též heslo biologie, 
na str. 18 a 19, kdež podán i obrazec. 
IV. Kromě stonků nadzemních, o nichž dosud byla řeč, vyskytují se 
u mnohých rostlin též stonky podzemní, které nemají úkolem nésti listy ani 
květy, nýbrž ukládati v sobě výživné látky, přezimovali a z jara vyhnali květo- 
nosné stonky nadzemní, jež v první době z nastřádaných látek berou potravu. 
K takovýmto podzemním stonkům náleží: oddenek (rhizoma), cibule (cepa) 
a hlisa (tuber). ~ Více jest o nich pověděno pod příslušnými hesly. 
Strboul — viz hlávka. 
Strom - viz biologie, odst. IV, 8, «. 
Struk — viz plod, odst. II, 2. 
Střelovitý neboli Šípovitý (sagittatus, pfeilfórmig) 
slově list (obr. 178 o—o.P)^ jehož čepel jest dole srd- 
čitě vykrojena ve 2 špičaté laloky, které směřují 
svými konci dolů, tak že vnitřní kraje obou laloků 
tvoří úhel ostrý, jak tomu jest na př. u listů ší- 
pá tky (Sagittaria - IV, 295), šťovíku obec- 
ného (Rumex acetosa - IV, 38), aronu (Arům 
maculatum - IV, 596) atd. 
Střídavými (alternus, spiralig, zerstreut) rozumíme 
listy (- obr. 248), které stojí na osách v nestejných 
výškách (nejsouce ani vstřícné ani v přeslenech), jak 
tomu jest na př. u Inu (Linum — II, 223), vrb Obr. 248. Listy střídavé. 
(Salix — IV, 123) atd. Jsou v přírodě velice rozšířeny. 
O zákonech, jimiž rozestavení střídavých listů se řídí, viz pod heslem 
fy I lo taxi e v odst. III. 
Stvol (scapus, Schaft) jest bylinný (nikoli dřevnatý), bez li stý stonek (viz 
tam), nesoucí na vrcholku jeden nebo více květů. Místo listů mívají stvoly 
někdy listeny nebo šupiny. 
Příkladem rostlin, které mají stvoly, buďtež : smetanka (Taraxacum 
officinale — III, 452), sedmikrása (Bellis perennis — III, 545), prvo- 
senka (Primula — ÍII, 31), pod sněž nik (Galanthus — IV, 219), narcis 
(Narcissus poěticus — IV, 223), modřenec (Muscari — IV, 360) atd. 
Subdíócie neboli nedokonalá dvojdomost záleží v tom, že na některém 
jedinci nějakého druhu rostlinného vyskytují se květy obojaké, se zakrnělými 
prašníky, na jiném jedinci téhož druhu květy obojaké, se zakrnělými pestíky. 
*) Jinak se také říká: Rostlina jest levotočivá, leží-li osa, koleni níž stonek se 
otáčí a v jehož směr pozorovatel se vmyslil, pozorovateli po levé ruce; leží-li však osa 
pozorovateli, jenž do směrn rostoucího stonku se vmyslil, po pravé rnce, jest rostlina 
p r a v o t o č i v á. 
