188 
SvsteDiatika 
Stračka polní (Delphinium consolida L. — II, 45) slově na př. v ně- 
kterých krajinách ostrožka, jinde kozí bradka, f tácky, rytířská 
ostruha, s valník královský atd. U po línu evropskému (Trollius 
europaeus L. - II, 38) říkají někde bulící oko, jinde b o 1 e o č k o, opět jinde 
puklice atd. 
V nomenklatuře vědecké vznikla synonyma tím způsobem, že různí auto- 
rové touž rostlinu různě pojmenovali. Proto třeba ve vědeckých spisech pro 
uvarování nedorozumění připojiti za vědecké (latinské) jméno zkráceninu jména 
autorova. 
Na př. kozí list ( — III, 331) slově u Linnéa Lonicera capri- 
folium, Lamarck jej pojmenoval Caprifolium hortense, Rómer 
a S c h u 1 1 es jej nazvali Caprifolium i ta 1 ic u m a M i 1 le r mu dal jméno 
Periclymenum i táli cum. Dle toho dlužno tuto rostlinu psáti : Lonicera 
caprifolium L., Caprifolium hortense Lamk, Caprifolium italicum R. et. S., Pe- 
riclymenum italicum Milí. Podobně slově na př. podléska neboli j a te r nik 
trojlaločný: Hepatica triloba Gil , Hepatica nobilis Schreb., Anemone he- 
patica L. 
Poněvadž časem ze všech synonym jedno nebo dvě všeobecně se udrží, 
ostatní vejdou v zapomenutí, jsou synonyma zbytečnou obtíží; někdy však se 
jim nelze vyhnouti. 
Pozn. Zkráceniny jmen autorův, uváděné za vědeckými jmény rostlin 
a v „Názorné květeně" nejčastěji se vyskytující, jsou vysvětleny v Seznamu 
autorů etc., jenž obsažen jest ve IV. oddílu tohoto svazku, 
Systematika^ — třídí rostliny dle společných znaků do menších a větších 
skupin a z těch pak buduje soustavu (das System). 
I. Každá rostlina pro sebe tvoří jedince neboli uidividuiim. Rostliny, 
které se sobě tak velice podobají, jakoby vyrostly ze semen téhož jedince, 
tvoří dohromady druh {species, die Art). 
Jeví-li se u rostlin téhož druhu následkem vnějších poměrů, které na 
vzrůst jejich působily (na př. půda, podnebí, způsob pěstování atd.), odchýlky, 
jež třebas po několik pokolení se dědí, posléze však za změněných okolností 
opět vymizí, mluvíme o odrůdách neboli varietách (varietas, subspecies, die 
Abart, Spielart). Ku př. známá maceška trojbarevná (Viola tricolor - 
II, 158) vyskytuje se u nás v jedincích, které mají koruny drobné, jen asi 
zdéli kalicha, a v jedincích, které mají koruny dvakráte delší kalicha. Prvé 
tvoří dohromady odrůdu — macešku troj barevnou rol ní (V. tricolor 
M arvensis), druhé odrůdu — mac. trojbarevnou horskou (V. tricolor 
montana), jež obě od některých botaniků, tak jako odrůdy mnohých jiných 
rostlin, bývají též považovány za samostatné druhy a zovou se pak zkrátka : 
m. rol ní (V. arvensis Murr), m. horská neboli obecná (V. montana L., 
V. vulgaris Koch). 
Mají-li jedinci téže odrůdy opět odchýlky, šlovou tvary neboli formy. 
Takových vyskytuje se veliký počet na př. u macešky trojbarevné pě- 
stované v květnicích, u růží, ostružin ní ků a j. 
Pozn. I. Od odrůd dlužno rozeznávali míšence, o nichž více pověděno 
pod příslušným heslem. 
Pozn. 2. Také saisonním dimorfismem vznikají odchylní jedinci, 
kteří by mohly býti považováni za druhy nebo odrůdy. Viz o tom pod heslem 
d i m o r f i s m u s, odst. i . 
) Z řec. ovorrjaa = uspořádání, soustava. 
