Tobolka 
193 
V prvém případě vznikají skuliny na hřbetě původních plodolistů 
(obr. 254 B^), po případě ve střední čáře jednotlivých pouzder, z nichž 
tobolka se skládá. Přehrádky {A), u tobolek jednopouzdrých semenice (B), od 
plodolistů se neoddělují. 
Pukání tohoto způsobu jest velice rozšířeno. Příkladem buďtež pouze 
tobolky violky (Viola — II, 151), devater ní ku (Helianthemum — II, 174), 
zárazy (Orobanche — III, 58) atd. 
V druhém případě (obr. 255) vznikají skuliny po každé straně čáry, 
ve kterou okraje plodolistů tobolku tvořících spolu srostly, tak že přehrádky od 
chlopní se od lam ují. 
Tento případ jest mnohem vzácnější: vyskytuje se ku př. u rostlin vsla- 
vačovitých (Orchideae ~ IV, 246), u svlačce (Convolvulus arvensis — 
llí, 237), vřesu (Calluna vulgaris — III, 18), roj o vniku (Ledům palustre 
— III, 13); také šešule rostlin křížatých (Cruciferae — II, 79), jež možno 
považovat! za tobolky dvoupouzdré, otvírají se tímto způsobem (obr. 255 A, A^). 
V obou případech srovnává se počet chlopní s počtem původních plodolistů. 
2. Tobolky otvírající se na vrcholku snby (obr. 253 B). Tento případ 
shoduje se úplně s předcházejícím až na to, že skuliny nesahají od vrcholku 
nikdy hlouběji nežli asi do poloviny tobolky. Jest v přírodě dosti rozšířen, na 
př. u rostlin silenkovitých (Sileneae - II, 241), p t a č i n co v i tý c h 
(Alsinaceae — II, 269), prvosenek (Primula - III, 31) atd. 
Obr. 254. Pukání tobolék potizdrosečué. Obr. 255. Pukání tobolek přehrádkolomné. 
3. Tobolky otvírající se děrami (obr. 253 Z>, E). Počet děr, které vznikají buď 
na Samém vrcholku nebo blíže něho, jsou-li tobolky přímé, anebo blíže spo- 
diny, jsou-li tobolky převislé, shoduje se s počtem plodolistů. Příkladem buďtež: 
tobolky máku, známé pod jménem makovice (na Moravě pálky), tobolky 
zvonku (Campanula — III, 302), lnice (Linaria — III, 93), hledíku 
(Antirrhinum — III, 98) atd. 
4. Tobolky otvírající se obřisnutě vlčkem (obr. 253 C). Vyskytují se na 
př. u blínu (Hyoscyamus — III, 253), drchničky (Anagallis — III, 44), dro- 
býšku (Centunculus — III, 45), bublin a tky (Utricularia — III, 52), (jitro- 
cele (Plantago - III, 262), laskavce (Amarantus — IV. 77). 
5. Tobolky otvírající se v ten způsob, že chlopně, 
ve které se tobolka skulinami rozdělí, na vrcholku i dole spolu souvisejí. Tento 
způsob pukání tobolek jest význačným pro rostliny vstavačovité (Orchideae 
- IV, 246) a šfavelovité (Oxalideae — II, 219). Mimo to vyskytují se též 
u žebratky (Hottonia - III, 37). 
^3 
