196 
Trioecie — Trny 
III. Odění, jež trichomy skládají, jest dle povahy a mnošstvi trichomů, 
několikeré: 
1. Mrtnaté (puberulus, kurzhaaríg) — skládá-li se z tiichcnů zcela kra- 
tičkých, trochu tuhých, tak že jest na omak drsné, jak ternu jest na př. u h u- 
levníku lékařského (Chamaeplium officinale — II, 104). 
2. Pýřité (pubescens, flaumig, weichhaarig) — skládá-li se z chlupů krát- 
kých, málo nápadných, měkkých a nepříliš hustých, jak to bývá na př. u violky 
vonné (Viola odorata — II, 15 1), konopice pýřité (Galeopsis pubescens — 
III, 152), vesnovky obecné (Cardaria draba — II, 136) atd. 
3. Srstnaté neboli chlupaté (hirsutus, rauhaarig) — skládá-li se z chlnpů 
prostředně dlouhých, dosti tuhých (ale nepichlavých), více méně cdstáva jících, 
jak to pozorujeme na př. u mrkve (Dancus care ta — II, 653), jahodníku 
(Fragaria vesca — II, 492) a j. 
4. Huňaté neboli kostnaté (villosus, zottig) — skládá-li se z chliij ů dlouhých, 
měkkých, hustých, odstálých, jak tomu jest na př. u pryskyřníku kosma- 
tého (Ranunculus lanuginosus — II, 8) a j. 
5. Plsťnaté (tomentosus, íilzig) — skládá-li se z chlupů jemných, hustých, 
v souvislý povlak (plsC) spletených, jak to vi- 
díme na př. u čistce německého (Sta- 
chys germanica — III, 146), divizny vel- 
kokvěté (Verbasum phlomoides — III, 
70) a j. 
6. Brvitým (ciliatus, gewimpert) slově 
odění, skládá-li se z delších, odstálých chlupů, 
jež vyrůstají na okraji listovém (nikoli na 
povrchu čepele), nebo na vyniklých hranách. 
Příklady tohoto odění skýtají některé druhy 
jestřábníků (Hieracium — III, 411), p ě- 
Obr. 260 . Kousek povrchu z korun- n i š n í k srstnatý (Rhododendron hirsu- 
niho plátku macešky [silně zvěíš.). tum — III, 16) a j. 
7. Štětinaté (setosus, boistig) — slově 
odění, je-li složeno z trichomů tuhých, více méně pichlavých, jak tomu 
jest u mnohých rostlin d r s n o 1 i s t ý ch, na př. u hadince (Echium — III, 
216) a brutnáku (Borrago — III, 205), pak u tykve (Cucurbita — Illr 
320) atd. Tuhost trichomů, jež v tomto případě zoveme štétinkami (setae), po- 
chází od solí vápenatých nebo kysličníku křemičitého, jimiž stěny trichcm.ů 
jsou proniknut3\ 
8. Žláznaté chlupaté (glandulosus, drúsig behaart) jest odění, skládá-li se 
z chlupů žláznatých, lepkavých. Příklady inedeny jsou v odst. I, <? (str. 195). 
9. Na korunních plátcích macešek, zejména pěstovaných, jest odění a ks a* 
mitové. Povrch těchto plátků jest totiž pokryt drobnými bradavičkami 5 (obr. 
260), v nichž procházející světlo se láme a dodává jim aksamitového třpytu. 
IV. K trichomům dlužno se stanoviska morfologického počítati též ostny (viz tam). 
Trimonoecie — viz mnohomanželné květy, odst. 1, «. 
Trioecie neboli trojdomost — viz mnohomanželné kvéty, odst. 3. 
Trny (spina, Dorn) jsou bodlinaté útvary vzniklé přeměnou větévek nebo- 
listů, po případě palistů. Úkolem jejich jest brániti rostliny proti 
vnějším útokům, zejména se strany býložravých živočichů. Možno je roztřídili 
v několik kategorií: 
