úbor - Upoíiky 
201 
mocné (stamina tetradynama, viermáchtig - obr. 268 U rostlin pyskatých, 
některých k r t i čn ík o v i t ý c h a ještě několika jiných jsou ze 4 tyčinek 2 delší 
a 2 kmiši-iyč. dvonmocné (st. didynania, zweimáchtig — obr. 268 a). 
5. Dozravše, prašniky se otvírají ( - obr. 269) a pyl se z nich 
vysypává. 
Nejčastěji otvírají se 
zralé prašniky dvěma po- 
délnými skulinami [a)^ 
které vzniknou právě tam, 
kde byla původně, pokud ne- 
vymizela, v každém pytlíčku 
přehrádka.Podletoho,jsou-li 
tyto skuliny na vnitřní, do 
středu květu obrácené straně, Obr. 269. Různé způsoby otvírání se zralýcJi prašníků. 
anebo na straně vnější, ro- 
zeznáváme prašniky dovnitř obrácené neboli introrsní (antherae introisae) 
a prašn. ven obrácené neboli extrorsni (anth. extrorsae). 
U některých rostlin, zejména lilkovitých, hruštičkovitých a 
brusnicovitých otvírají se zralé prašniky na vrcholku děrami {ohx.2b^ c, d). 
U dřišťálu (Berberis - II, 54) a vavřínu (Laurus-IV, 114) otvírají se 
zvláštními chlopněmi (obr. 269 e). 
IV. Někdy se vyskytují ve květech místo tyčinek pouhé nitkovité nebo 
šupinkaté výrostky, jimž se říká paty činky (viz tam). 
Úbor (anthodium, Kópfchen - obr. 270) slově strboulovité kvetensíví, jehož lůžko 
Obr. 270. Roz7na7iité úbory : 
A úbor s květy v terči trubkovitými, v paprsku jazykovitými ; B podélný řez tímže ; l lůžko, 2 zákrov ; 
C úbor s květy vesměs jazykovitými ; D úbor s květy vesměs trubkovitými. 
jest značně rozšířeno a listeny pod ním jsou směstnány v tak zv. sákrov. 
Přisedlé kvítky, na lůžku hustě vedle sebe směstnány, jsou velice drobounké, 
na obvodě často s většími, někdy i jinak zbarvenými korunami, následkem 
čehož podobá se úbor jedinému květu a zákrov jeho kalichu. 
Úbory jsou význačný pro veliký řád rostlin slošnokvětých (Compositae 
— III, 387), které se jinak též nazývají úborovitými. Kromě složnokvětých 
mají úbory v naší květeně ještě také rostliny štětkovité (Dipsaceae - III, 375). 
Ú ponky (cirrhus, Ranke) jsou nifovité, jednoduché nebo rozvětvené, obyčejně 
šroubovitě se vinoucí ústroje, vyskytující se u některých rostlin, které mají 
chabou lodyhu. Úkolem jejich jest připevňovali rostlinu, jež by jinak musila 
leželi na zemi, k nějaké pevné opoře, ať již k sousední rostlině, k nějaké tyči 
nebo ke stěně. Je-li oporou sousední rostlina nebo tyč, počnou se úponky okolo 
ní otáčeti, jakmile se jich dráždivým koncem svým dotekly. Je-li však podkladem 
stěna nebo skála, vytvořují na koncích ploché destičky, jimiž k podkladu svému 
tak těsně přilnou, že jich nelze ani odtrhnouti. Viz na př. úponky loti bince — 
obr. 327 na str. 330 ve sv. II. 
