206 
Ušitek rostlin 
4. O. bobuhiaté -- z^\\xnwi& v sobě plody : a n g r e š t u (Ribes grossularia - IJ. 
56Ó), rybízu červeného ačer něh o (Ribes rubrum a R. nigrům — II, 568 — 9), 
malin ní ku (Rubus idaeus ~ II, 488), různých druhů ostružin ní ku (Rubus — 
II, 472), moruše (Morus — IV, 97) a révy vinné (Vitis vinifera — 
II, 328). 
VI. Dřeviny, t. j. stromy, po případě kře pěstované v lesích, zahradách 
a stromořadích hlavně pro dříví. V širším slova smyslu náležejí k dřevinám 
ovšem i rostliny skupiny předch. Obyčejně se rozeznávají dřeviny listriaté a dř. 
jehličnaté. 
1. K prvým náležejí: duby (Quercus IV, 171), habr (Carpinus betu- 
ius — IV, 167), buk (Fagus silvatica — IV, 183), jilm (Uhnus — IV, 105), 
jasan (Fraxinus excelsior — III, 295), osyka (Populus tremula — IV, 143), 
bříza (Eetula — IV, 153), javory (x\cer — II, 310) a olše (Alnus — IV, 
159), jež pěstují se vesměs po lesnic ku. V stromořadích a sadech bývají 
u nás nejčastější: lípy (Tilia — II, 185), maďaly (Aesculus hippocastanum 
— II, 306), topoly (Populus — IV, 142), akáty (Robinia pseudacacia — II, 
401), jeřáby (Sorbus — II, 555) a platany (Platanus — IV, 102). U vod 
hojně se pěstují rozmanité druhy vrb (Salix — IV, 119). Kromě toho náležejí 
do této skupiny některé menší stromy a kře, jež dílem pro vzácné dříví, dílem 
za jinými účely se pěstují. Na př. brslen (Evonymus — II, 322), dřín (Cor- 
nus mas - — II, 610), hloh (Crataegus — II, 562), zimostráz (Buxus sem- 
pervirens — IV, 191), řešet lák (Rhamnus cathartica — II, 333), krušina 
(Rh. frangiila — II, 334), dřišfál (Berberis — II, 54), ptačí zob (Ligustrum 
— III, 295), bez černý (Sambucus nigi^h — III, 336), kalina (Viburnum 
— II I, 339), klokoč (Staphyllea — II, 320), lýkovec (Daphne ■ — IV, 
1 15) a j. 
2. Ke drnhé skupině náležejí: borovice (Pinus), jedle (Abies), smrk 
(Picea), modřín (Larix) a jiné rostliny jehličnaté (IV, 612). 
VII. Rostliny okrasné - \)hs[ví]{ se v zahradách, květnicích a kořenáčích 
pro okrasu. Náleží k nim ohromný počet druhů jak domácích tak zejména 
cizozemských, z nichž ovšem pro omezenost místa uvedeme jen nejrozšířenější. 
Pro přehled rozvrhujeme je v tyto skupiny: 
1. Okrasné stromy a kře, jichž příklady buďtež: žera vy (Thuja— IV, 645), 
zimolezy (Lonicera — III, 330), šeříky (Syringa III, 293), pámelníky 
(Symphoricarpus -- III, 342), weigelie (III, 343), forsythie (Forsythia — 
III, 299), azalky (Azalea — III, 16), inagnolie (Magnolia — II, 53), 
pavie (Pavia — II, 308), pa jasan (Ailanthus — II, 325), ruj (Rhus cotinus 
— II, 304), škumpa jedovatá a ocetná (Rhus toxicodendron, R. typhina 
— II, 303—4), pus tory 1 (Philadelpluis — II, 572), deutzie (Deutzia — 
573 )» hlošina (Elaeagnus — IV, iii), čilimníky (Cytisus — II, 407), 
čimišníky (Caragana — II, 40,2), netvařec (Amorpha — II, 428), hlohy 
(Crataegus — II, 5Ó2 —4), tavolníky (Spiraea — II, 520), kerie (Keria — II, 
527), růže (Rosa — II, 448) atd., atd. 
2. Rostliny popínavé, pěstované k pokrytí besídek, loubí a zdí. Nejobyčej- 
nější z nich jsou: břečťan (Hedera helix — II, 512), lou binec (Ampelopsis 
quinquefolia — II, 332), některé plaménky (Clematis — II, 35), zimolezy 
(Lonicera — III, 330), podražec velkolistý (xAristolochia sipho — IV, 6), 
wistarie (Glycine frutescens — II, 428), fazol mnohokvětý (Phaseolus 
multiflorus — II, 375), povijnice (Ipomaea — III, 238), m a u r a n d i e (Maurandia 
scandens — III, 129) a j. 
3. Okrasné byliny neboli zkrátka květiny zahradníy nejrozmanitější rostliny 
vytrvalé nebo jednoleté, pěstované v zahradách a květnicích pro ozdobné květy, 
libou vůni nebo pěkné listy. Buďtež z nich uvedeny pouze některé nejrozšíře- 
