Variační pohyby — Vějířek 
209 
z buněk vaječných vyvíjeli v kel neboli klícek, jenž úplně jsa vyvinut, není 
ničím jiným nežli mladinkou rostlinkou. 
V zadní části váčku klového tvoří se současně hílek neboli endo- 
sperm, obsahující výživné látky pro příští mladinkou rostlinku z klíčku se 
vyvíjející. - V jakém poměru k bílku klíček 
v semenech se vyskytuje, o tom pověděno 
pod heslem s e m e n o. 
Variační pohyby - viz fysiologie, odst. 
VII, B, 
Vejčitým (ovatus, eifórmig - obr. 178 <?) slově 
list nebo jiný útvar rostlinný, je-li asi 
2krát tak dlouhý jak široký a při tom v d oln í 
třetině (nikoli uprostřed) nejširší, tak že 
na spodu jest tupěji zaokrouhlen nežli na- 
hoře; tvar jeho podobá se tudíž podélnému 
řezu ptačím vejcem. Takové listy mají na př. 
třezalky (Hypericum — II, 179), pta- 
činec obecný (Stellaria media - 11,282), 
třešeň (Primus avium - II, 530), švestka 
(Prunus domestica — II, 536), jabloň (Pirus 
malus — II, 545), bradáček vejčitý 
(Listera ovata — IV, 279) atd. 
Je-li vejčitý list v horní třetině nejširší, tedy ke stopce užší, slově opak 
vejčitým (fol. abovatum, verkehrt-eirund - obr. 17S/J. Na př. listy pryšce 
sladkého (Euphorbia dulcis — IV, 201), pryšce okrouhlého (E. pe- 
plus — IV, 204), žabího vlasu (Callitriche věrna - IV, 213) atd. 
Obr. 273. Pylové zr7iko, anoť 
počíná vyháněti láčku pylovou. 
Vějířek (rhipidium, Fáchel 
/(• •) •) 
— obr. 274) jest vidlanovité kvčtenství jedno- 
ramenné (viz heslo kvčtenství, odst. III), 
jehož stopkaté kvčty stojí střídavě po obou 
stranách (vpravo a vlevo) wosy hlavní" (sou- 
noží) a to v jedné rovině. Listence stojí 
proti stopkám květním, ovšem jenom zdán- 
livě, neboť ve skutečnosti vyrůstají osy květné 
Obr. 274. Vějířek a Obr. 275. Víd/a?i i' 0 Žce polního a jeho nárys. 
jeho půdorys (Cj. 
(stopky) z jejich úžlabí, jak patrno z obr. A, představujícího vějířek, pokud 
jeho články ještě v přímou úhlavní osu" se nenarovnaly. Poněvadž se vějířek 
podobá velice hroznu, od něhož ovšem postavením listenců snadno se rozezná, 
říká se mu též často lichohrozen. Vyskytuje se v rostlinstvu celkem zřídka, 
na př. u kosatců (Iris — IV, 232). 
14 
