210 
Vidlan — Vrcholík 
Vid lan (dichasiumi, das Dichasium - obr. 275) jest brachialní květenství dvou- 
■ rarnenné (viz heslo květenství, odst. III), jehož hlavní osa zakončuje se kve- 
teni a pod tím vyrůstají z paždí dvou listenů dvě vstřícné, stejně silné osy 
vedlejší, které, končíce se též kvétem a hlavní osu přerůstajíce, dále stejným 
způsobem se rozvětvují jako osa hlavní. Postup, kterým květy se vyvíjejí 
a rozkvétají, děje se od středu k obvodu — jest odstředivý neboli centri- 
fugalní, tudíž opačný nežli ve kvétenstvích hroznovitých (viz hrozen 
a okolík). Vidlan jest nejvíce rozšířen u rostlin silenkovitých (Sileneae 
— II, 240), p ta či n co v it ých (Alsinaceae — II, 269), lnu lučního (Linum 
catharticum — II, 227), stozrníku (Radiola - II, 228) atd. 
nejsou tudíž ani 
U rostlin pyskatých (Labiatae — III, 136) vyrůstají z paždí vstřícných 
listů vidlany o zkrácených osách, známé pod jménem lichopreslenů. 
Vidlanovité květenství — viz heslo 
květenství, odst. III. 
Vijan (cincinnus, Wickel — obr. 276) 
jest vidlanovité květenství jednora- 
menné (viz heslo květenství, odst. 
III), jehož hlavní osa (vlastně sounoží), 
alespoň s počátku obyčejně závitkovitě 
svinutá, nese po jedné straně jednu 
nebo dvě řady listenců — jež však 
mohou i zcela chyběti, jako na př. 
u pomněnky bahenní - po druhé straně 
pak dvě řady stopkatých, střídavě 
postavených květů. Listence ve vijanu 
stojí po stranách (vpravo nebo vlevo) stopek květních, 
na přední straně pod stopkami, ani na zadní straně proti stopkám. Tím liší se vijan 
od sr pk u (viz str. 179), jehož květy kromě 
toho stojí v jedině řadě a v téže rovině. 
Spojíme-li květy vijanu, jak po sobě násle- 
dují, čarou, jest tato čára klikatá (B). 
Vijan jest nejvíce rozšířen u rostlin d rs n o- 
listých(Borragineae - III, 200);mimoto vysky- 
tuje se též u blínu (Hyoscyamus - III, 253), 
u rosniček (Drosera — II, 163), d e va- 
tě rní ku (Helianthemum — II, 174), la- 
doňky dvou listě (Scilla bifolia - IV, 
341). U některých rozchodníků (Sedům 
— II, 434), bezu černého (Sambucus 
nigra — III, 336) a j. přecházejí ve vijany 
vedlejší osy vrcholíku. 
Pozn. U mnohých rostlin drsnoli- 
stých začíná květenství vijanovité jako vi- 
dlan, jehož postranní osy přecházejí pak ve 
vijany. V tom případě říká se mu d v o j- 
Obr. 277. 
Dvojvijari pomněnky 
bahenní. 
vijan (Doppelwickel - obr. 277). 
Dvoj vijany o zkrácených osách vyskytují se někdy jakožto »licho- 
přesleny« u rostlin pyskatých (Labiatae — III, 136). 
Vrcholík (cyma, pleiochasium, Trugdolde - obr 278) jest květenství latovité (viz 
str. 126), jehož hlavní osa, ukončená nejstarším květem, jest zkrácena, osy 
vedlejší, po stranách hlavní osy vyrůstající, ne-li všecky, tož alespoň spodní. 
Slož. z řec. bíq = dvojí -|- yýoiq = rozčlenění. 
