Vroubkovaný list - Vyhlodáyaný list 
211 
jsou asi stejně silné a přeslenovitě k sobě zhlížené. Postranní osy 
těchto vedlejších os bývají namnoze též pod konečným' květem přeslenovitě 
zhlíženy, tak že všecky květy celého květenství leží často v jediné rovině. 
Vnějškem připomíná vrcho- 
lík složený okolík, od něhož 
nejsnáze tím se poznává, že nej- 
staršími květy jsou v něm květy 
prostřední, kdežto u okolíku květy 
obvodové. 
Vrcholíkovité květenství vy- 
skytuje se v naší květeně dosti 
zřídka. Mají je na př. bez černý 
(Sambucus nigra — lil, 3Sb), 
kalina (Viburnum opulus — IlI, 
339), svída (Cornus sanguinea ■ ' 
- 11,609); některé pryšce (Euphorbia — IV, 193), u nichž hlavní 
vrcholíku přecházejí ve vidlany, některé rozchod niky (Sedům -- II, 
u nichž hlavní větve vrcholíku přecházejí ve vijany, atd. / 
Vroubkovaný list (foliům crenatum, gekerbtes 
Blatt - obr. 279) jest na okraji vykrajován o s t rý m i , , ‘ . 
vroubky v drobné zaokrouhlené zoubky 
(lalůčky), jak tomu jest na př. u po pence (Gle- 
choma III, 161), slezin ní ku (Chrysosplenium 
— II, 602) a j. JsoLi-li zoubky (lalůčky) vroubko- 
vaného listu opět samy vroub- 
kovány, slově list dvakráte 
v r ou b kovaný m(obr. 179, IV, <^). 
Vstřícné (oppositus, gegenstándig, 
opponiert — obr. 280) jsou 
listy, stojí-li po 2 ve stejné výšce 
naproti sobě. Zpravidla stojí 
vstřícné listy na svých osách ve 
4 svislých, stejně od sebe odklo- 
něných řadách, poněvadž listy toho 
kterého přeslenu s listy přeslenu 
nejblíže spodního i svrchního se 
křižují. Účel toho jest ten, aby se 
list listu co možná vyhýbal, aby 
‘Se listy vzájemně nezastiňovaly. 
Proč tomu tak zdánlivě 
str. 347 ve svazku III. 
větve 
434), 
Obr. 279. 
List vroubko- 
vaný. 
není u některých svizelů (Galium), pověděno 
na 
Listy vstříímé jsou význačný na př. pro rostliny h v o z d í k o vi t é (Sileneae 
— II, 240), ptačin covité (Alsinaceae — II, 269), kakostovité (Gerania- 
ceae - II, 201), třez alko vité (Hypericineae - II, 178), py skate (Labiatae - 
mnohé k rt i č n í k o vi té (Scrofulariaceae — III, 76 sq), hořcovité 
(Gentianeae — III, 269), zimolezovité (Caprifoliaceae III, 330), kozlí- 
kovité (Valerianeae - III, 365), stětkovité (Dipsaceae - III, 375), hvězdo- 
š o vité (Callitrichaceae — IV, 213) atd. 
Vůně květů pochází od těkavých olejů, jež obsaženy jsou zvláště v buňkách ko- 
ritmích plátků. Více o tom viz pod heslem biologie, odst. III, Ú4, /?. 
Vyhledávaným (f. sinuatum, buchtig) slově list, jehož okraj jest vykrajován 
tupými zářezy v tupé, namnoze nepravidelné lalůčky, jak tomu jest na př. 
u listů. některých dubů. 
V 
