214 
Zubatý list — Žla^naté chlupaté lodyhy 
nělých rostlin pochází z květných zahrad. Srovnej heslo fytogeografie 
na str. 79. ; 
Zubatý list (foliuni dentatnm, gezáhntes Blatt - obr. 284) jest onen, jehož 
okraj jest vykrajován v špičaté zuby odstálé (směřující na bok, nikoli do 
předu). Zuby níají tvar trojúhelníka rovnoramenného, vyššího nebo nižšího, 
anyf obě strany jejich jsou stejně ‘dlouhé. 
Dle povahy zubů rozeznáváme: listy drobně zubaté, hrubě zubaté, 
os tni tě zubaté, oddáleně zubaié, dva krátě zu- 
baté. Viz též obr. 179, III. 
O srostlolupenném k a 1 i ch u, koruně a okvětí 
říkáme že jsou 2zubé, Szu-bé, . . . ;/zubé, je-li okraj 
jejich n ehlubokým i, jen asi do třetiny celé délky sa- 
hajícími zářezy rozdělen ve 2, 3, ... n zubů. 
Zvonkovitými (campanulatus, glockig) zoveme koruny, ka- 
lichy, okvětí (obr. 143 Z’), mají-li tvar zvonu. 
Jsou v rostlinstvu dosti hojně zastoupeny, zejména 
u zvonků (Campanula — III, 302), dřípatky (Sol- 
danella — III, 38), některých hořců (Gentiana — III, 
27 0), konvalinky (Convallaria — IV, 366) atd. 
Obr. 284. Listy 
zubaté. 
Zygomorfní květy — viz souměrné kv. 
Žil nati nou neboli nervaturou rozumí se způsob, jakým svasky cévní (nervy, 
žilky), dodávající čepeli pevnosti i pružnosti a zprostředkující v ní potravní 
spojení, v listech jsou rozloženy a rozvětveny. Nejčastěji vyskytují se 3 způ- 
soby nervatury: 
1. Nervatura rovnoběžná (obr. 181 na str. 139) — skládá se 
z nervů vesměs rovnoběžných, nerozvětvených, celou délkou listů se táhnoucích. 
Jest význačnou pro rostliny jednoděložné, ač i u některých dvoudě- 
ložných, na př. u jitrocelů (Plantago — III, 262) jako výjimkou se 
vyskytuje. 
2. Nerv. speřend (obr. 181 í/) — záleží vtom, že nerv hlavní, středem 
listu se táhnoucí," rozvětvuje se v postranní větve a ty opět ve slabší větvičky. 
Vyskytuje se s nervaturou následující u rostlin dvouděložných. U rostlin 
jednoděložných jest velice vzácná, vnáší květeně pouze u aronu (Arům — 
IV, 596) a vraního oka (Paris quadrifolia — IV, 372). 
3. Nerv. dlanitd (obr. 181 c) — skládá se z několika asi stejně 
silných nervů, které ze společného bodu (konce řapíka) v čepeli prstnatě se 
rozbíhají a po stranách ve slabší větve a větvičky se rozvětvují. Vyskytuje se 
11 rostlin dvouděložných, zejména takových, které mají listy dlanitě dělené 
a dlanitě složité. 
Žláznatě chlupaté lodyhy, listy atd. — viz trichomy, odst. III, 8. 
