6 
měňuje. Poznává se však dle toho, že má bílé nebo narůžovělé koruny kulovatě 
(nikoli rozevřeně) zvonkovité, tyčinky kolem semeníku skoro stejně skloněné 
(nikoli nahoru ohrnuté) a čnělku nepatrně prohnutou, téměř rovnou, nicméně 
z koruny vyčnívající a na konci pod bliznou náhle v terč se rozšiřující. Vejčitě 
kopinaté ušty kališní jsou asi o polovici kratší kor. plátků, špičkami poněkud 
od koruny odstálé a dole se nekryjící. 
Roste ve stinných, horních lesích v krajích posudetských, v horách Krušných, 
českém Středohoří, vzácněji v hornatině křivoklátsko-berounské a v poříčí střední 
Otavy, na Moravě v části severní i střední, ve Slezsku v okolí Bělska, Frývaldova 
i j. Dobou květu shoduje se s oběma předch. 
4. H. menší (P. minor L. - obr. 4) připomíná ve 
všech svých částech h. prostřední, jest však slabší a má 
rovnou, na semeníku kolmo stojící a nahoře v terč 
rozšířenou čnělku s 51aločnou, rozloženou bliznou; jsouc 
kratší semeníka, čnělka z kulovitě sevřené, nejčastěji narů- 
žovělé koruny nevyčnívá. Srdčito-vejčité, ke koruně p ři- 
ti sklé ušty kališní jsou několikráte kratší koruny a dole se 
vespolek kryj í. Listy mají tvar vejčitě okrouhlý, kdežto u hr. 
prostřední jsou listy skoro okrouhlé, útle přišpičatěné. 
Roste v lesích a kvete asi v týž čas jako předch. 
.2. JediTLOli ^ 
veiekvětý (Monesis^ grandiflora Salisb., 
Pirola^ uniflora^ L., Moosauge - obr. 
5) jest něžná bylinka vyhánějící z vy- 
trvalého oddeku několik kopisťovitě 
vejčitých, pilovitých listů a jednoduchý, 
5 — 1 0 cw, ve vyšších polohách často 
jen 2 cm vysoký stvol s konečným, 
nícím květem, pod nímž více méně 
hluboko bývá přisedlý listen. Květ 
(obr. 6) má Sdílný kalich o vejčitých 
cípech, Splátečnou, bílou, rozloženou, 
vonnou korunu, 10 tyčinek a přímou 
čnělku, zakončenu 4 - Slaločnou bliz- 
nou (n). 
5. Jednokvitek vele- ^ ^ í^odélný řez květem 
zralá tobolka, 2 Poučvadž rostliua vytváří pouze jednokvithi ; a v první 
semeno. jediný květ za celý rok, zůstává květ době, b později, 
dlouho čerstvý, neodkvétaje, aby doba 
k návštěvě hmyzu a přenesení pylu byla hodně prodloužena. Opylení děje se 
podobným způsobem, jak pověděno u hruštičky jednostranné (str. 7). Aby však 
blizna mohla býti dodatečně zúrodněna pylem vlastního květu, zvedá se dle po- 
zorování Kernerových později květ, původně zcela převislý (obr. 6 A), v polohu 
šikmou (obr. 6 B), tak že pyl ze zralých prašníků může na bliznu dopadati. Plod 
jest tobolka, obsahující četná a tak drobounká semena, že na 1 se jich vejde 
25.000. 
Zralé tobolky (obr. 5 /) pukají postranními skulinami jako u hruštiček, ale 
oproti převislým tobolkám hruštiček jsou ztuha přímé. 
') z řec. iióvo:; = jediný. 
'0 Viz pózu. 2) na straně 3 . 
=*) Z lat. unus = jeden + flos = květ. 
