41 
poskytnouti, toho příčinu vidí Warming v té okolnosti, že všecky rostliny téhož 
okrsku pocházejí nejspíše z téže rostliny mateřské, následkem čehož prý pyl na 
bliznách málo účinkuje (srovn. s opylením prvosenky str. 32 a druhu následujícího). 
Roste všude na lukách, na příkopech a v lesích. Dříve se jí užívalo v lé- 
kařství, zvláště na rány. 
2. V. hajní (L. nemorum L. - obr. 47) podobá se v. p e n íz k o vé, od níž se ro- 
zeznává těmito znaky : má lodyhu sice položenou, v dolní části kořenující, ale konce 
její a větve vystupují vzhůru; vejčité, 
zašpičatělé listy nejsou na líci posety žláz- 
natými tečkami ; stopky 
květní jsou značně delší 
než listy, z jejichž paždí 
vyrůstají; ušty kališní jsou 
čárkovitě šidlovité a 
koruny menší, barvy žl o út- 
kové; tyčinky mají nitky 
neztloustlé a až dolů 
prosté (spolu nesrostlé). 
S počátku jsou praš- 
ulky od blizny odkloněny, 
později však se přibližují 
k blizně a pyl na ni vysy- 
pávají, tak že se může zú- 
rodniti autogamicky. Dlužno 
okolnost tu zvláště uvésti, 
protože u druhu předch. 
blizny pylem vlastního květu 
se neziirodňují. 
Zralé tobolky pukají 
ve 2 chlopně, které však bý- 
vají rozeklány ve 2 — 3 zuby. 
47. J r/^ma haj7ii. 
48. Vrbina obecná; 
F střed květu, / podélný řez zralou tobolkou. 
Roste ve stinných lesích zvláště hornatějších poloh a kvete po celé léto. 
3. V. obecná (L. vulgaris L. - obr. 48) má oproti oběma předch. lodyhu 
přímou, až přes 1 ?n vysokou, nahoře slabě hranatou, pýřitou až huňatou, s ko- 
pinatými, celokrajnými listy, které stojí po 3 - 5 v přeslenech nebo jsou po dvou 
vstřícné. Úhledné, zlatožluté květy, rozvíjející se od června do srpna, skládají ko- 
nečnou, bohatou latu, jejíž nejspodnější větve vyrůstají z paždí listů, hořejší z paždí 
listenů. Mají Sdílný kalich {F) s ušty po kraji hnědě ovroubenými, kolovitou 
korunu a 5 tyčinek, jejichž nitky jsou dole rozšířeny a do polovice spolu srostlé, tak 
že semeník zakrývají. Kulovatá tobolka (/) otvírá se chlopněmi jako u druhů 
předch. Plodní stopky stojí přímo. 
