45 
runa opadávajíc přes čnělku jako manšeta přes ruku se přesmykuje, o bliznu se otírá, 
a nebyla-Ii dosud jiným způsobem opylena, jaksi dodatečně ji zúrodňuje. 
Tyčinek je 5 ; nitky jejich jsou posázeny jemnými, šťavnatými chloupky {F, a), 
které nahrazují dle názoru některých biologů květům medové žlázky, an prý je 
některý hmyz rád vyssává. 
Ze svrchního semeníku vyvinuje se tobolka í/), která dozravši otvírá se asi upro- 
střed ob říz n utě víčke m — nikoli chlopněmi, jak tomu je u všech rodů před- 
chozích. 
Jest obecnou plevelí na polích a rumištích. Kvete po celé léto. Místy ji na- 
zývají kačením nebo žabím mýdlem, poněvadž rozemnuta ve vodě pění. 
V některých krajinách (v Čechách zejména v rovině a pahorkatině polovice se- 
\ erní a v širším okolí pražském, na ]\Ioravě taktéž v rovině a pahorkatině, ve Slezsku 
v okolí Vidnavy) vyskytuje se odrfida s mo- 
drými, po kraji bezžláznými korunami a 
s kalichem kratším nežli koruna, kterou někteří 
mají za samostatný druh — d. modrá (A. coe- 
rulea Schreb.). Staří botanikové^ považovali ji 
54. Droby šek nejvienší ; 
F květ, f zralá tobolka. 
55. Sivěn ka slatinná ; 
F podélný řez květem, k kalich; / zralá tobolka. 
za »samičku« druhu předcházejícího, proto ji nazval Villars Anagallis femina,'^ 
kdežto drchničku červeně kvetoucí pojmenoval .,samečkem“ — A. mas^. 
Rod lO. nejmenší (Centunculus^^ minimus L.. Klein- 
ling — obr. 54) jest drobounká, pouze 3 — 6 cm vysoká, obyčejně trsnatě větvitá, 
lysá, jednoletá bylinka se střídavými, kratičce řapíkatými až přisedlými, vejči- 
tými, celokrajnými listy, v jejichž paždí sedí kratičce stopkaté, drobné kvítky {F) 
(zvíci malé špendlíkové hlavičky), mající hluboce 4dílný kalich a baňkovitě nad- 
mutou, růžovou nebo bílou, nahoře 4cípou korunu, která jest mnohem kratší 
kalichu a zvadnuvši usychá na plodu (neopadává). Na spodu koruny jest 
pletivo ze šťavnatých buněk, které se lesknou na slunci jako stříbro a poskytují 
hmyzu chutné šťávy. Tyčinky jsou 4 a přirůstají v jícnu ke koruně. Výjimkou 
jsou květy též 5četné. 
b v Matthiolově herbáři ua př. čteme: »Kiiniiior samice s květem modrým 
žene zpátkem zadní střevo, konečník do života ; ale driiliý kuřímor samec s květem čer- 
veným táhne a vyvodí jej ven . . .« 
-) Lat. feniina žena; mas r. sameček. 
b Jméno to vyskytuje se už u Plinia, znamenajíc nepatrnou bylinku; od latin, 
cent o = klůcek, vzhledem k nepatrnosti této bylinky. 
