64 
přirostlé ke koruně něco málo výše nad dolní její třetinou, jako u druhů předch., 
ale bii z na jest tm a vo f i a lo vá. Cizopasí na kořenech hořčíku jestřábní- 
kového (Picris hieracioides). 
V Čechách jest známa ze sevzáp. části (Litoměřice, Oustí n. L., Bílina, Most, 
Mělník) a od Podbaby u Prahy, na Moravě od Obřan (v Brněnsku). Co do doby 
květu shoduje se s předch. 
9. Z. šupinatá (O. loricata ^ Rchb. — obr. 78) shoduje se v tom, [že má 
2 listy kalich, trubkovitě zvonkovitou, na konci trochu ohnutou, žlutavou, fialově žilka- 
80 . Záraza namodralá \ 
F květ, podélný řez korunou, c spodní pysk 
koruny 
8 1 . Záraza srnldníkovitá ’ 
F květ (bez koruny), F^ podélný řez korunou, c dolní 
pysk koruny 
tou korunu na okraji lysou, tyčinky ke koruně přirostlé na konci dolní její třetiny 
a bliznu nachovou, se zárazou hořčíkovou, má však lístky kališní hluboce dvoj- 
dílné, 2 — 5žilné, zdéli trubky korunní (/j) a hořejší pysk koruny rozeklán ve dva 
odstálé laloky. Cizopasí na pelyňku ladním (Artemisia campestris). 
Jest známa pouze ze Sperlingšteinu u Děčína. Kvete v červnu. 
10. Z. menší (O. minor Sutt. — obr. 79) má dosti tenkou, pouze i — 2 dm 
vysokou lodyhu barvy s počátku žlutavé, později hnědé, často fialově naběhlou, ka- 
-) Lat. lorica — kruuýř; 1 o r i c at u s = šupinat}^ 
