71 
zúrodnily pylem svého květu. Když totiž konina počíná odkvétati, postaví se obě 
delší tyčinky, z nichž dosud všechen pyl se byl nevysypal, před jícen koruny asi 
tak, jako když přeložíme ruce křížem na prsou. Po té oddělí se koruna v celosti 
od ostatního květu a opadávajíc, posunuje se znenáhla po čnělce, až dostane se 
na její konec a tu ovšem může blizna snadno pylem z prašníkův oněch dvou ty- 
činek býti oprášena. 
Ze svrchního, dvěma plodolisty tvořeného semeníku (/>) o jednoduché čnělce 
se sbíhající bliznou, vyvinuje se 2pouzdrá tobolka, chovající na středních seme- 
nicích četná semena a pukající dozravši přehrádkosečně dvěma chlopněmi (/). 
Roste dosti často na kamenitých strá- 
ních, u cest a na rumištích. Sladce chutnající 
květy jsou léčivé ; vaříf se z nich thé proti 
kašli a neduhům plicním. Vlny užívají v jižní 
Evropě jako knotů. Také se tato divizna pě- 
stuje někdy v zahrádkách pro okrasu. 
Pozn. Odrůdu s hořejšími listy po- 
dlouhlými, až k listům následujícím sbí- 
havými a korunami nálev k ovité pro- 
hloubenými považují někteří za samostatný 
87. Diagram květu dhňzny ; 
c koruna, / zralý plod, p podélný řez semeníkem. 
druh, zovouce ji d. p od 1 ou h lo 1 istou (V. 
lhapsiforme Schrad.). Pravá div. vel kok věta 
má totiž nejhořejší listy široké a při tom buď 
jen krátce sbíhavé nebo i nesbíhavé. 
2. D. malokvětá (V. thapsus^ L., V. 
Schraderi G. Meyer - obr. 88) shoduje se 
8ó. Divizna velkokvětá ; s předch. v tom, že má lodyhu i listy - dolní 
/ kalich ukrývající plod. klíiiovitě podlotihlé, V řapík stižené, tupé, 
horní podlouhle špičaté, list od listu sbíhavé 
— hustě Šedovi natě plstnaté, květy krátce stopkaté v konečném hroznu 
a z tyčinek 2 delší, s nitkami lysými, 3 kratší s nitkami huňatými ; liší se však od 
d. velkokvěté hlavně tím, že má korunu n á 1 e v k o v i t ě prohloubenou a téměř 
o polovici menší (as 2 cm v průměru), nitky delších tyčinek asi 4krát delší svých 
prašníků (kdežto u d. velkokvěté jsou nitky sotva 2krát tak dlouhé jako jejich 
prašníky) a bliznu hlavatou. 
Opylení protogynických květů jest téhož způsobu jako u druhu předch. 
') Tímto jménem (řec. dáyog) zvali staří Řekové jistou rostlinu okoličnatou, rostoucí 
na poloostrově Tli a psu, v sicilském moři, která poskytovala žlutého barviva. Přeneseno 
na tuto diviznu, poněvadž se jí dříve též užívalo k barvení na žluto. 
