79 
deštivého počasí však koruny se ani nerozvírají a blizny opylují se pylem 
kvetu vlastního ( — pseudoklejstogamie). 
Na večer a před deštěm ohýbají se stopky květní dolů a koruny se zaví- 
rají, aby útlé části květní netrpěly deštěm, rosou a přílišným vyzařováním tepla 
do okolního vzduchu. Při tom přibližují se prašníky k blizně, tak že ji mohou, 
nestalo-li se tak dosud hmyzem, svým pylem zúrodnit!. 
Roste hojně na travnatých březích, v křovištích, po krajích lesů v a na lukách. 
2. R. lékařský neboli přítržník^ (V. officinalis L. — obr. 96) jest vy- 
trvalý druh mající lodyhu spodem položenou, kořenující a kolkolem chlupy 
porostlou. Vstřícné listy jsou vejčité až elliptičné, v kratičký řapík súžené, 
drobně pilovité a srstnaté. Květy skládají husté, klasovité hrozny vyrůstající vět- 
šinou střídavě z paždí listů. Koruny, menší než u rezekvítku, barvy lilákové, ble- 
domodré nebo bílé, jsou v ústí 
svém zarostlé chloupky. Trojhranně 
srdčité tobolky (/), delší kalicha, 
spočívajíce na krátkých stopkách, 
jsou k ose více méně přitisklé. 
Roste hojně v suchých lesích 
a na výslunných návrších. Kvete 
oproti předch. druhu hlavně až v létě. 
Z listů vaří se thé proti cho- 
robám prsním; čerstvé přikládají 
též na i'ány. 
Pozn. V Šumavě (dle Knafa 
též v Krkonoších) vyskytuje se od- 
růda světleji zelená, spořeji chlupatá, 
s většími, jasně modrými květy 
a menšími, hlouběji vykrojenými 
tobolkami, kterou C e 1 a k o v s k ý, 
sbírav ji (poprvé r. i88o) u Čer- 
ného a Čertova jezera jakož i na 
Javoru a j., nazval r. lék. h or s k ý m 
(V. off. ^ alpestris). Schmidt po- 
važuje ji však za samostatný druh a 
zove rozr. Allionovým- (V. Alli- 
onii). 
3. R. horní (V. montana L. — 97. Rozrazil horní; /tobolky, 
obr. 97) má spodem položené, pak 
vystoupavé, až 3 d7n dlouhé, řídce chlupaté lodyhy a na nich široce vejčité, hrubě 
pilovité, dlouze řapíkaté listy. Květy vyrůstají v květnu a červnu nejčastěji ve 
2^úžlabních, stopkatých hroznech z paždí hořejších vstřícných listů jako u druhů 
předch., ale tyto hrozny jsou pouze 1— 4květé; někdy však bývá vyvinut jen 
jeden úžlabní hrozen. Korun)^ skoro tak veliké jako u rezekvítku, jsou bledě fia- 
lové (bílé a fialově žilkované). Tobolky plodní (/) jsou širší než delší, smáč- 
knuté a na vrcholku i dole mělce vykrojené. 
Dokud nekvete, připomíná vnějškem nějaký drobný pitu 1 nik (Lamium ga- 
leobdolon), od něhož se ovšem snadno rozezná po oblé lodyze. 
j) Dříve se mu říkalo a dosud někde se říká »přítržué kořeiií«; srovu. pol. p rzetar ziiik. 
-) Carlo Allioui byl lékařem a univers, professorem botaniky v Turíně; f 1804. 
