95 
3. L. rol ní (L. arvensis 
lina lletá, vyhánějící lodyhy 
•na spodu lodyh sblíženy do 3 - 
četných přeslenů, ostatně však 
střídavé. Drobounké kvítky 
(F) s 1 i 1 á k o v ě modrými 
korunami, jejichž hořejší pysk je 
plochý a ve 2 ušty rozeklán, vy- 
růstají v červenci a srpnu na 
kratičkých stopkách z paždí 
nejhořejších listenů, jsouce s po- 
drn 
obr. 124) jest oproti oběma předch. by- 
vysoké, s čárko v i tým i listy, které jsou 
122. Mladé rostlinky lnice obecné, vyrňslajíci z podicmnich, plazivých kořenil 
(dle J. Vel e n o vskéh o). 
čátku smčstnány v krátký hrozen, po- 
'd o b n ý s t r b o u 1 u ; později však osa 
hroznu se prodlužuje. 
Opylení děje se výhradně pylem 
vlastního květu, anť hmyz nenápadných 
kvítků vůbec nenavštěvuje. 
Jest porůznu rozšířená plevel píseě- 
natých polí; roste však též na rumištích a 
v pasekách. 
4. L. menší (L. minor L. - obr. 
125) jest lletá bylina na lodyze i listech 
žláz natě pýřitá. Lodyha její, 1 - 2 dm 
vysoká, rozvětvuje se obyčejně hned od 
země v přímé větve a jest porostlá ko- 
pinatými, celokrajnými listy postavenými 
nejdoleji vstřícně, ostatně však střídavě. 
Květy {F) vyrůstají jednotlivě na dlou- 
hých stopkách z úžlabí listů. Mají 5dílný, 
vytrvalý kalich a llamatou, v jícnu 
otevřenou, drobnou korunu barvy 
bledě fialové, s bledožlutým jícnem. 
Opylení stává se autogamií a je 
zvláště tím podporováno, že koruna se 
později prodlužuje, následkem čehož ty- 
činky k ní přirostlé zaujmou vyšší po- 
lohu a otírají pyl svůj o bliznu. 
123. Lnice hnéinkolistá ; z semena. 
Roste porůznu na polích, na březích vod i na skalách. Kvete po celé léto. 
