102 
135. Krličnik žláztiatý. 136. Krtičnik jarní; 
F kvét, c rozčísnutá koruna s tyčinkami, f zralá tobolka. 
Kvete jako oba předcb. hlavně v měsících letních. 
4. K. jarní (S. venuilis L., Ceramanthe- vernalis Rchb. — obr. 136 ) jest oproti 
vytrvalým druhům předcházejícím bylina 2 létá, pouze 2 — 4 di?i vysoká. Má čtyř- 
hrannou, žláznatě huňatou lodyhu a vstřícné, dole dlouze řapíkaté, nahoře skoro 
přisedlé, měkce chlupaté listy tvaru srdčitě vejčitého, s okrajem hluboce a nestejně 
zubatě pilovitým. Květy (/") se zelenavě žlutými korunami vyrůstají vesměs z úžlabí 
hořejších listů v krátce stopkatých. nejhořeji skoro p ři s e d 1 ý ch vrcholíčkách, čímž 
‘) Jau Aut. Scopoli b}'! professorem přírodních věd v Pavii, kdež t 1788. 
-) Slož z řec. Hsgaaov = džbán (z hlíny) cívů)] = květina, vzhledem ke tvaru 
koruny. 
jsou plochy lodyhy, dolejší listy vroubkované, tupé, a hnědonachové koruny na 
hřbetě zelené. Jest mnohem vzácnější nežli předch. 
3 . V suchých lesích, křovištích, příkopech a plotech moravsko-slezského Jeseníku a 
Beskyd vyskytuje se dosti hojně k. žiáznatý (S. glandulosa W. K., S. Scopoli^ 
Hoppe — obr. 135 ), jenž se podobá vnějškem k r. h I i z n a t é m u, jest však na lo- 
dyze i listech, zvláště na rubu, pon stlý řídkými, krátkými, lepkavými chloupky. 
Ostatně má oddenek válcovitý, hlízovitě n ez tlo u s 1 1 ý jako k r. čtyřkřídlý, lodyhu 
ostře čtyřhrannou, vejčité, velmi měkké listy po kraji nestejně vroubkovaně pilovité, 
na spodu srdčitě vykrojené nebo (v hořejší části lodyhy) klínovitě súžené, ušty ka- 
lišní po kraji hnědé, blánovité, a 
žlutozelené koruny na hřbetě 
hnědočervené. 
