110 
osinné, ostatně však téže povahy jako ii rodů následujících. Prašníky vždy dvou 
stejně dlouhých tyčinek jsou totiž k sobě svými skulinami přiloženy, takže zralý 
pyl zůstává mezi nimi jako mezi dvěma mističkami (obr. 146 a) a jen tehdy se 
může vysypávati, když nějaký hmyz vstrčiv sosák mezi nitky tyčinek, prašníky od 
sebe oddálí (a^). Aby se to tím jistěji stalo, jsou nitky předních tyčinek na spodu 
porostlé tuhými štětinkami {F, F^), jimž se čmelák sosákem pozorně vyhýbá. 
Proto noří sosák, chtěje ze dna květu V 3 ssávati sladkou šťávu, která se vyměšuje 
z podplodní žlázky (obr. 145 ž), vždy trochu výše do jícnu koruny, tedy právě 
147. Kokrhel větší; /'kvét; 
Fy podélný řez korunou a pestíkem ; f zralá tobolka, z semeno. 
148. Kokrhel úzkolistý : 
F květ, i semeno. 
asi V tom místě, kde musí prašníky od sebe odtrhnouti a pyl se mu pak z nich 
vysypává zrovna na sosák. Navštíví-li potom jiný květ, otírá tento pyl 
o bliznu, která se mu staví v cestu (obr. 146 F, n) a tím ji zúrodňuje. - Ne- 
byla-li však blizna zúrodněna pylem cizím, zúrodňuje se ku konci doby květní 
autogamicky: čnělka se totiž prodlouží a na konci tak ohne, že blizna se postaví 
.zrovna pod prašníky, takže pyl se z nich na bliznu vysypává (obr. 146 F^. 
Ze svrchního semeníku o dlouhé čnělce vyvinuje se sploštělá, dvoupouzdrá 
tobolka ( / ), která obsahuje četná, plochá semena [z) vroubená blanitou obrubou, 
tak že mohou býti větrem daleko od mateřské rostliny zanášena a to tím spíše, 
