111 
an vítr do zveličelých kalichů dobře se opírá a tím zralé tobolky v silnější pohyb 
uvádí. Dozravši tobolka chřestí a posléze se poltí pouzdrosečně ve 2 chlopně 
(obr. 147 /). 
Roste hojně na lukách a kvete hlavně v máji a červnu. 
Jak už svrchu uvedeno, náleží tento i ostatní druhy kokrhelů k rostlinám 
cizopasným. Mladé rostlinky však, vyrůstajíce ze semena vyklíčivšího v zemi, rostou 
v první době samostatně, necizopasíce. Teprve později, když po stranách hlavního 
kořene vyhnaly kořínky postranní (obr. 145 /\), vyvinou se na těchto, setkají-li se s ko- 
řínky (vi) nějaké jiné rostliny, okrouhlé, as 2 — 
3 mm široké, skoro prosvítavé, přissavné brada- 
vičky. Chceme-li však tyto bradaviěky viděti, ne- 
stačí. rostlinu vytrhnouti ze země s kořenem, 
ale třeba ji vyrýpnouti opatrně s blinou a tu 
potom vodou opatrně odplavovati; jinak by se 
bradavičlcy přissavné — jichž beztoho nikdy 
není mnoho - jsouce pevně přissáty ke ko- 
řenům své hostitelky, od kořínků odtrhly. Mimo 
to odporuČLije se zkoumati rostliny mladší, po- 
něvadž při starších rostlinách bývají postižené 
kořínky hostitelek již odumřelé a též přissavné 
bradavky porušeny. 
2. K. větší (Rh. major Ehrh., Alectoro- 
lophus^ grandiflorus- Wallr. - obr. 147) liší se 
od předch. hlavně těmito znaky: má statnější, 
až přes i/., m vysokou, obyčejně černě čárko- 
vanou, dosti lysou lodyhu, větší, širším spodem- 
trochu objímavé listy, které přecházejí na- 
hoře v listeny nejčastěji bledozelené, avětší 
květy (Z’, jejichž lysý, pouze 2řadě pý- 
řitý kalich jest přes 1 cm a světle žlutá ko- 
runa asi 2 cm dlouhá a alespoň polovicí 
z kalicha vyniklá. Dolní pysk koruny jest jako 
u obou následujících druhů napřažen přímo, 
skoro rovnoběžně s pyskem horním, kterýž má 
vpředu vždy dva vejčité nebo podlouhlé, fialové 
zoubky. 
Opylení jest téhož způsobu jako u druhu 
předch.; poněvadž však květy jsou větší a ná- Kokrhel horský: 
pádnost květenství zbarvenými listeny ještě se 
zvýšuje, jest návštěva hmyzu zajištěna a blizna ku konci doby květní se autoga- 
micky nezúrodňuje. 
Roste na vlhkých lukách tak hojně jako předch. Kvete od máje do července. 
3. K. huňatý (Rh. villosus Pers., Rh. hirsutus Lamk.) shoduje se ve všem 
s předch., má však lodyhy více méně měkce chlupaté, větve, stopky a kalichy 
huňaté. Ostatně jsou podlouhle kopinaté, na dolejšku slabě srdčité nebo zaokrou- 
hlené, ostře vroubkovaně-pilovité, drsné listy bledozelené, listeny silně bledavé a 
květy největší v celém rodě. Mimo to jsou semena jeho obroubena jen úzkou 
blánkou nebo jsou neobroubena, kdežto u k. většího jsou semena (obr. 147 z) 
kolkolem široce křídlatá. 
Opylení pylem cizím děje se podobným způsobem, jak pověděno bylo u k. 
b viz pozn. ■"’) na str. 109. — ■) Lat. grandiflorus = velkokvět^^ 
