113 
(F) poměrně malý, poněkud dolů sehnutý, po kraji vroubkovaný a fialově 
tečkovaný. Ostatně má nízkou, namnoze jednoduchou, lysou lodyhu, podlouhlé 
až podlouhle kopinaté, vroubkovano-pilovité, drsné listy dolejškem trochu objímavým 
přisedlé a kopinaté, bledavé listeny jakož i lysé kalichy obyčejně poseté černými 
tečkami a čárkami (F). 
Roste pořldku na travnatých stráních a lukách vyšších Krkonošů, Kladského 
Sněžníku, Krušných hor, Jeseníku a Beskyd. Kvete jako oba předcházející hlavně 
v červenci a srpnu. 
jRoíf 12. (Pedicularis\ Láiisekraiit) shoduje se celkem s rodem 
předch., má však kalich Sklaný nebo 2pyský, sřeřabatě laločnatým okrajem. 
Patří sem 4 druhy vesměs cizopasné : 
květy 
nachové 
kalich 5- klaný, 
lodyha hlavní 
zkrácená, nebo 
prodloužená ale 
pak jednoduchá 
lodyha hlavní zkrácená, 
již od dola květy ne- 
soucí; na spodu jsou lo- 
dyhy vedlejší, položené 
nebo vystoupavé 
lodyha prodloužená, 
jednoduchá, dole bez- 
listá a teprve nahoře 
květy nesoucí; druh 
krkonošský 
lesní 1. 
krkonošský 3. 
kalich 2-pyský; lodyha prodloužená a ob}’- 
čejně větevnatá 
\ 
\ 
balienní 2. 
květy žluté ^ žezlovitý 4. 
1. Všivec lesní (Pedicularis silvatica L. -- obr. 150) vyhání z dvouletého 
až vytrvalého, řidčeji jednoletého kořene obyčejně lodyh několik: prostřední, 
hlavní lodyha jest pouze 5—15 cm vysoká, stojí přímo a má hned od spodu 
v paždích listů úhledné květy; postranní lodyhy jsou položené nebo vystoupavé 
a mají květy až na koncích. Střídavé listy jsou hluboce zpeřeně dělené v zubaté, 
zhlížené úkrojky. Květy, rozvíjející se hlavně v máji a červnu, mají napuchlý, pě- 
tíhranný, síťnatě žilkovaný kalich (k) rozeklaný na konci v 5 nestejných, řeřabatě 
zubatých uštů a nachovou tlamatou korunu (F, c), jejíž spodní pysk jest trojla- 
ločný, horní skoro rovný, z předu přilbicovitý a se stran smáčknutý. Dvojmocné 
tyčinky jsou nitkami přirostlé ke koruně {c)] žluté prašníky jejich (a) skládají se 
ze dvou od sebe oddělených pouzder, která se sužují na spodním konci ve 
špičku a přirůstají k nitkám hřbetem (tedy na přič). Ze svrchního semeníku o dlouhé 
čnělce vyvinuje se 2pouzdrá, mnohosemenná tobolka (/) pukající ve 2 chlopně. 
Opylení děje se podobným způsobem jako u kokrhele malokvětého^ 
(str. 109). Autogamie však u tohoto a násl. druhu jest vyloučena. 
Roste hojně na mokrých lukách a lesních bařinách. 
Patří jako všechny druhy všivců k rostlinám cizopasným, přissávaje se svými 
kořínky na kořeny rostlin sousedních podobně jako kokrhel (str. 1 1 1). Příssavných 
bradaviček však jest velice poskrovnu, na každé kořenové větvi od spodu oddenku 
vybíhající jen většinou po jedné. Poněvadž koncem léta kořen hostitelky, jsa 
úplně vyssát zahyne, stane se příssavná bradavička nepotřebnou a odumře. I musí 
všivec, jsa oproti ostatním cizopasným rodům tohoto řádu bylinou namnoze dvou- 
9 Odvaru z této byliny užívalo se prý druhdy proti vším (= pediculus). Srovn. 
též rus. rHiTjííma, pol. gnidosz, chorv. ušivka. 
8 
