117 
Patře k rostlinám značně proměnlivým, zvláště co do tvaru listův a zbarvení 
korun, vyskytuje se u nás v několika odrůdách, jež někteří považují za samostatné 
druhy. Jsou to zejména: 
aj S. luční (E. pratensis Fr., E. Rostkoviana Hayne) — s lodyhou přímou, 
větevnatou, i s listy a kalichy měkce pýřitou a (zvláště v hořejší části) žláznatě 
chlupatou; přisedlé, dosti měkké, široce vejčité listy jsou šedozelené, obak 
3 — 5zubé, o zubech v dolejší části lodyhy krátce hrotitých, v hořejší části lodyhy 
tupých. Dosti veliké koruny jsou bíle a žlutě malovány, s fialovými proužky. 
Vejčitá, zpředu v 3' krojená tobolka jest kratší nežli kalich. Jest u nás s násl. 
druhem nejobecnější, rosta nejraději na lukách a pastvinách. 
d) S. tu hý (E. stricta Host ) — má jednoduchou 
nebo nahoře větvitou, přímou lodyhu měkce pýřitou, 
ale i s list}^ bezžláznou, listy tmavozelené, 
tuhé, ostře pilovité, v hořejší části lodyhy se zuby 
protaženými v osinovitou špici. Prostředně 
veliké koruny barvy světle lilákové nebo namodralé, 
fialově pruhované mají hořejší pysk rozeklán v dosti 
dlouhé, slabě zubaté ušty a dolní pysk doko- 
nale vyčnívající nad podpůrný listen. Podlouhle 
ellliptičné tobolk}% zubů kališních nepřesahující, jsou 
z předu namnoze uCaté. Roste hojně zvláště na 
suchých lukách, kopcích a lesních vřesovištích. 
c) S. hajní (E. nemorosa Pers.) shoduje se 
celkem s odrůdou předch., má však lodyhu namnoze 
bohatě rozvětvenou, listy přitloustlé a koruny 
drobnější, bělavé, jejichž horní pysk je rozeklán 
v cíp}" krátké, ostře zoubkované, dolní pak jest jen 
málo delší podpůrného listenu. Roste na podobných 
místech jako předch., jest však vzácnější. 
dj S. malovaný (E. pieta Wimm., E. montana 
Jord.) — shoduje se zvláště v široce vejčit3'ch, obak 
3 — 5zubých listech celkem se s v. lučním, má však na- 
mnoze j ednoduché lodyh}'^ i s listy bezžlázně pýřité 
až skoro lysé. Dosti veliké koruny mají horní pysk 
modrý, v jícnu nejčastěji žlut}', dolní p)^sk lilákově 
bělav)', fialově proužkovaný. Byl pozorován jako vzácnost 
v Krkonoších, na Kladském Sněžníku a v moravsko- 
slezském Jeseníku. 
ej S. modrý (E. coerulea Tausch) — má jako 
předch. lodyhu ob}xejně jednoduchou, bezžlázně p\'- 155 Zdrav Inek ■ 
ritOU az 13'^SOU, ale listy UŽSl a chudozube, koruny C koruna podél rozčísnutá s tyčinkami. 
celé m o d r o 1 i 1 á k o v é, na dolním pysku tmavěji 
pruhované. Vyskytuje se pořídku v horách Jizerských, Krkonoších a horách 
Orličných. Kvete již koncem června. 
2. Zdravínek^ (Euphrasia odontites’^ L., Odontites rubra Pers. - obr. 155) 
jest též bylina jednoletá. Má však lodyhu až 3 dm v 3 ^sokou, obyčejně vstřícně vě- 
tevnatou, s větvemi na konci poněkud obloukovitě sehnutými, a listy kopinaté až 
čárkovitě kopinaté, vroubkované pilovité. Květy sedící v paždích pilovitých listenů, 
ve které listy znenáhla přecházejí, a směřující k jedné straně, mají korunu špi- 
') Srovn. cliorv., srb. zdraviiijak. 
■) Druhd}' užívalo se této byliny proti bolesti zubů (= obovg, óóóyzog). 
