139 
1. Hluchavka skvrnitá (Lamium maculatum L. - obr. 1S7) vyliání z vy- 
trvalého oddenku přímé nebo vystoupavé, 4hranné, až přes ’ m vysoké lodyhy 
se vstřícnými, řapíkatými, většinou srdčito-vejčitými až vejčito-pcdloiihlými, po 
kraji pilovitými listy, které bývají někdy skvrnité. Květy {F) vyrůstají v úžlabích 
listů obyčejně v 3 - bkvětých, vidlanovitých svazcích neboli polopřeslenech. Mají 
5zubý kalich (i) se zuby rozpřaženými a nachovou (zřídka růžovou nebo čistě 
bílou), tlamatou korunu (c), jejíž trubka je prohnuta a dole zaškrcena; nad 
zaškrceným místem jest trubka korunní uzavřena na přič věnečkem chloupků {ch), 
které zabraňují drobounkému hmyzu a dešťové vodě přístup k medové šťávě 
z podplodního terče (obr. 185 ///) 
v hoj hosti se vyměšující a v dol- 
ní části trubky kor. se hroma- 
dící. Spodní pysk koruny, jenž 
slouží většímu hmyzu, hledajícímu 
ve květě medovinu, za sedátko 
(obr. 187 F^), jest rozeklán ve 
3 ušty, z nichž oba postranní 
jsou však zakrnělé, což pro 
tento rod jest zvláště význačno. 
Horní pysk koruny jest vyklenut 
a pod ním ukrývají se (aby pyl 
nezmokl) 4 dvojmocné tyčinky, 
z nichž vnější (spodní) jsou 
delší vnitřních (svrchních) ; všecky 
přirůstají spodinami dlouhých 
nitek ke konině [c) a mají vou- 
saté prašníky. Pytlíčky prašní- 
kové neleží vedle sebe rovno- 
běžně, jak tomu bývá u valné 
většiny rostlin, nýbrž jsou polo- 
ženy do jediné příčné čáry, tak 
že skuliny na zralém, puklém 
prašníku splývají v jedinou brá- 
zdu a puklý prašník vypadá pak 
jako mistička. 
Dlouhá čnělka svrchního 
semeníku jest na konci vidlič- 
natě rozeklána ve 2 blizny. Plod 
jsou čtyři 3boké, nahoře 3stran- 
nou plochou uťaté tvrdky (/), 
sedící na dně vytrvalého ka- 
lichu {k). 
^ ^ 187. Hluchavka skrniiíá ; 
Opylení obstarávají hlav^ne /''podélný řez květem, k kallch, c koruna, ch věneček chloupků; 
Čmeláci a včelv Posadivše se na o koruna podél rozčísnutá a rozložená, ch^ věneček chloupků ; f 
^ ’ tvrdky v kalichu /•, ; květ navštíven hm5zem, jemuž se vysj-pává 
spodní pysk, noří sosák do spod- na hřbet pyi. 
ní části kor. trubky k medovině, 
při čemž vnikají tak hluboko do koruny, že se chlupatým hřbetem dotýkají praš- 
níků i blizny (obr. 187 F^. Této dotýkají se dříve, poněvadž spodní rameno 
bliznové trčíc dolů jest níže položeno nežli prašníky. Otrouce o to rameno pyl, 
který z jiného květu na hřbetě přinesli, nabírají si na hřbet ze zralých prašníkův 
pyl nový, aby jím zúrodnili opět bliznu květu následujícího. 
Poněvadž blizna dospívá s prašníky současně a mezi nimi ležíc takřka 
se o ně otírá, jest též možno opylení autogamií; zřídka však k němu dochází, 
