151 
a) K. polní bledo žlutá (G. 
tetrahit ochroleuca Cel., G. neglecta 
Schultes), která má koruny žlutá- 
203. Sápá hliziiatá ; 
F květ s listénci b : c rozčísnutá koruna. 
V O - b í 1 é, na dolním pysku 
však růžové a středním jeho 
uštu nachové. 
éy/ K. dvoj klaná (G. 
tetrahit y) bifida Bonn.) má 
střední ušet dolního pysku po- 
dlouhlý, na konci vykro- 
jený a později po krajích 
ohrnutý. 
2. K. žlutá (G. versi- 
color^ Curt., G. speciosa- Milí. 
— obr. 205) jest statnější 
nežli k. polní, majíc lodyhu 
někdy až přes 1 m vysokou, 
ostatně jako předch. pod uzly 
více méně napuchlou a tam- 
se čnělka dolů, až se blizna její 
dotkne prašníků delších tyčinek a 
jejich pylem se dodatečně zúrodní. 
Vedle květů obojakých vysky- 
tují se někdy též květy pestíkové (se 
zakrnělými prašníky). 
Jest rozšířenou plevelí polní; 
roste však také v mýtinách, na po- 
krajích lesů a rumištích. Kvete té- 
měř po celé léto. Tvrdky jsou olej- 
naté, proto je ptáci zpěvaví rádi 
požírají. 
Pozn. Vedle tvaru typického, 
jak byl popsán, vyskytují se u nás, 
ovšem dosti zřídka, ještě 2 odrůdy ; 
b Lat. verš i colo r = pe- 
strobarevný. — b bat. specio- 
sus = úhledn}'. 
204. Koho pice polní ; 
F květ; m hrboulek na dolním pysku ; c rozčísnutá koruna ; a zralý praš- 
ník s chlopněmi Z’. 
