156 
mateřídouška a některé jiné pyskaté ve dvou tvarech: s úhlednými květy oboja- 
kými a s menšími květy pestíkovými, v nichž tyčinky zakrněly. 
Zajímavé je též rozkvétání korun. Ve dvou nad sebou stojících lichopřesle- 
nech rozvíjejí se vždy 3 květy současně a to na různých stranách: v dolním 
lichopřeslenu na jedné straně oba květy postranní, v hořejším však na opáčné 
straně květ prostřední. 
Roste na příkopech, lukách, mezích a v lesích po vší naší vlasti. 
2. Č. dřípatý (P. laciniata L. - obr. 212) jest oproti předcházejícímu 
hustěji šedochlupatý, má obyčejně peřenoklané (zřídka dolní nedělené) listy a 
žlutavo-bílé květy; jako vzácnost vyskytují se též rostliny s květy modrými. 
Kromě toho jest dolní pysk kalicha hřeben i tě brvitý, hořejší pysk kor. slabě 
k y 1 n a t ý a dolejš í prohloubený. 
212 . Cernohlávek dřípatý. 
213 . Cejnohlávek velekvětý C koruna, k kalich, a tyčinka. 
Roste místy na kamenitých stráních a v jehličnatých lesích, zvláště jsou-li 
vápenity, v nížinách polabských, širším okolí pražském a Teplicko-Žatecku, jakož 
i v jižní, východní a střední části Moravy. Kvete hlavně v červenci a srpnu. 
3. Č. velekvětý (P. grandiflora L. — obr. 213) má oddenek krátký, ne- 
plazivý, nejhořejší 2 listy lodyžní nikoli zrovna pod klasem, nýbrž o mnoho 
níže a modrqfialové (zřídka růžové nebo bílé) květy 3krát tak veliké jako 
č. obecný. Řapíkaté, vejčitě podlouhlé listy jsou obyčejně nedělené, zřídka 
protisečné. Kromě toho liší se od obou předch. druhů také tím, že trubka kor. 
(<r) má pod horním pyskem 2 hluboké, okrouhlé jamky, kdežto u obou předch. 
jsou tam 2 delší rýhy, že horní pysk korunní jest ostrým kýlem smáčknutý 
a že delší tyčinky (a) mají na konci místo špičatého zoubku pod prašníky pouze po 
tupém hrboulku. 
