160 
Roste na návsích, u cest, na mezích a na kamenitých stráních v Čechách 
zejména v širším okoH pražském, nížinách polabských, Jičínsko-Boleslavsku, poříčí 
Ploučnice a Teplicko-Žateckii, na Moravě hlavně v části jižní, jinde pořídku. Kvete 
v měsících letních. 
Jsa rozemniit zapáchá jablky a hořce chutná. Užívá se ho od dávných dob 
v domácím léčení proti souchotinám i jiným nemocem, proto jej též někde pěstují 
ve venkovských zahrádkách, na př. kolem Vidnavy ve Slezsku. 
2. J. cizí (M. peregrinum L., M. pauciflorura ^ Wallr., M. creticum- Milí. — 
obr. 217) podobá se velice druhu předch. ; má však lodyhu od stále větvitou a 
dolní, podlouhle vejčité listy v době květu již 
zašlé; ostatní listy jsou elliptičně kopinaté a 
vřapík klínovitě sázeny. Květy stojí v licho- 
přeslenech chudých, mají kalich {k) pouze 5zubý, 
o nestejných zubech přímých a vyjímajíc rovnou 
špičku po celé délce plstnatých. 
Vyskytuje se porůznu na pustých místech, u cest 
a na návsích v střední a jižní Moravě ; v Cechách je 
znám pouze z okolí Malnic (záp. od Loun), kde jej 
poprvé sbíral dr. Velenovský r. 1884. — Kvete 
současně s předch. 
Pozn. Na týchž místech objevuje se někdy j. 
uherský (M. pannonicum Reichb., M. remotum Kit.), 
který znaky obou druhů předch. v sobě spojuje a proto 
také za míšence jejich jest považován.^ 
218 . Hojnik chlumní’ 
k kalich, c rozčísnutá koruna, F květ, 
l čnělka s bliznou n. 
Rod 13. chlumní (Sideritis^ 
montana L., Gliedkraut — obr. 218) jest iletá bylina 
všecka porostlá řídkými, měkkými, bělavými chlupy, 
které jsou rostlině k ochraně proti přílišnému vypařo- 
vání. Má kopinaté, přisedlé, v předu zubaté listy a 
v jejich paždí chudé, nejvýše ókvěté lichopřesleny, které 
skládají dohromady dlouhý, přetrhovaný klas. Květy 
(/^), rozvíjející se v červenci a srpnu, mají trubkovitý 
kalich (>é) rozeklán v 5 vejčitých, pichlavou osinou za- 
končených zubů, tlamatou, citrónově žlutou, na pyscích 
nachově vroubenou, později hnědnoucí korunu kratší 
kalicha a dvojmocné, v trubce koruny (c) ukryté 
tyčinky, jejichž prašníkové pytlíčky leží v jedné čáře 
a pukají společnou skulinou. Čnělka (/) jest roze- 
klána na konci ve dvě ramena, z nichž jedno jest 
oblé, druhé ploše rozšířené. Tvrdky jsou vejčité, na- 
hoře zaokrouhlené. 
Jest v naší vlasti vzácný. V Čechách byl pozo- 
rován poiize v Buckových sadech a u Dvorců blíže 
Prahy (r. 1882 drem Čelakovským ml.), kamž 
b Lat. pauciflorus = řídkokvět^". 
Lat. creticus = krétský, kndo\^". 
b Popis jeho viz v Slovn. terminol. v I. sv. pod heslem míšenci, 
b Srovn. s pol. g oj nik a s pozn. násl. 
*) Tímto jménem (od řec. oídrjQog = železo) zvah Řekové rozličné byliny, o nichž 
se domnívah, že hojí rány způsobené železem. Linné přenesl je na tuto bylinu, poně- 
vadž ji druhdy přikládah na rány. 
