172 
od května do července po 2 — 6 z paždí vejčitýclp bylinných listenů ve vidlano- 
vitých svazečcích (polopřeslenech), jež skládají dohromady konečný, přetrhovaný klas. 
Kalich (/’) je dvoupyský, o hořejším pysku rozeklaném ve tři krátké, hrotité 
zoubky, o dolejším pysku 2klaném. Modrofialová, zřídka růžová nebo bílá koruna 
má hořejší, vyklenutý, s boku smáčknutý pysk silně ohnut a dolejší pysk roze- 
klán ve 3 laloky. Tyčinky, skryté pod horním pyskem, jsou pouze dvě spodní, 
anyť hořejší docela zakrněly (obr. 231 a 233), a jsou podivné podoby : spojidlo prašníků 
neboli konnektiv (t. j. ona část nitky, která je mezi oběma prašníky) jest totiž 
rozšířeno - spočívajíc na krátké, 
svislé nitce základní (/í) - v ja- 
“ kouši nestejnoramennou, na přič 
postavenou páku, na jejímž kaž- 
dém konci je po jednom prašní- 
kovém pytlíčku ; ale pytlíček na 
kratším, lopatkovitč rozšířeném 
rameni (m) jest^ zakrnělý a ne- 
obsahuje pylu. Účel tohoto zaří- 
233. Diagrafu kvetu Šalvěje Ikchí. 
zení je ten, aby pyl ze zralých 
prašníků vysypával se tím jistěji 
na chlupatý hřbet čmelákům a 
včelám, jež hledají ve kvčtech 
medovinu. Usednuvše na spodní 
pysk, noří sosák na dno kvčtu 
(ve směru šipky č. 4), při čemž 
širší, rozšířené konce tyčinek, sta- 
vící se jim v cestu, nadzvednou; 
následkem toho sehnou se v témž 
okamžiku delší ramena tyčinek 
dolů a udeří hmyz do hřbetu 
(čís. 3), při čemž ovšem vysype 
se hojnost pylu, jejž pak hmyz 
otírá o blizny jiných, starších kvčfův. Dlužno totiž podotknouti, že blizny, do- 
sud nedospělé, postavené s počátku nad prašníky, dospívajíce ohýbají se po- 
zději níže, tak že hmyz vnikající do kvčtu hřbetem se jich dotýká. Tím zamezuje 
se zároveň oprašování blizen pylem vlastního kvčtu. 
Vedle kvčtů obojakých s velikými, 27- 29 mm dlouhými korunami vy- 
skytují se ještě troje jiné kvčty: 
a) Testíkové s korunami málo menšími, 19 — 24 mm dlouhými, jejichž 
tyčinky jsou více méně zakrnělé; jsou-li tyčinky vyvinuty, nemají pylu. 
232 . Šalvěj lnění ‘ k kalich. 
