190 
Roste porůznu na vlhkých, písečnatých březích, zaplavovaných místech a 
v příkopech nížin polabských, jakož i v střední a jižní Moravě. 
Staří Řekové přidávali poleje do posvátného nápoje, který pili o slavnostech 
eleusinských. 
Rod 24. neboli máta hřebenitá (Elsholtzia cristata 
Willd., jMentha Patrini Lep., Kammininze — obr. 259) jest jednoletá, skoro lysá, 
vonná bylina připomínající v době květu poněkud bazalku. Má přímou, nahoře rozvětve- 
nou, 3 — 5 dm vysokou lodyhu 
s řapíkatými, podlouhle vejči- 
týnii, k oběma koncům súže- 
nými, vroubkovaně pilovitými 
listy zakončenu tak jako větve 
hustými, jednostrannými, klaso- 
x itými hrozny drobných, růžově 
lilákových květů (F). Tyto vy- 
růstají ve vidlanovitých, kra- 
tičce stopkatých svazečkách z 
paždí široce vejčitých, hrotitě 
přišpičatělýcli, po kraji brvitých 
listenů, jsouce kromě nejho- 
řejší časti jimi zakryty. Mají 
zvonkovitý, 5zubý kalich (k), 
trubkovitě nálevko vitou korunu 
rozeklánu ve 4 nestejné ušty, z 
nichž jeden, trochu vykrojený, 
přímo namířený, zastupuje 
horní pysk, ostatní tři pak pysk 
dolní; postranní ušty dolního 
pysku však jsou malé, prostřed- 
ní, mnohem větší je sehnut poně- 
kud dolů. Dvoj mocné, z koruny 
(c) vyčnívající, rozestupující se 
tyčinky mají prašníkové pytlí- 
čky postaveny v rovné čáře 
proti sobě, tak že pukají spo- 
lečnou skulinou. Pro tuto vlast- 
no'^t hlavně byla eLholtzie 
učiněna samostatným rodem, 
oddělena byvši od mát, které 
mají pytlíčky prašníkové polo- 
ženy vedle sebe, tak že každý 
otvírá se svou vlastní skulinou 
(obr. 251 d). 
260 . Karbinec obecný: 
c koruna, r, tá : rozčísnutá ; k kalich. 
Roste planě v střední a severní Asii, odkudž počátkem 19. století rozšířila se 
jako zahradní plevel do Ruska. U nás byla pozorována jako zplanělá (nejspíše 
z botanických zahrad) na polích v dolním Posázaví, u C. Dubu, Dašic a j. Kvete 
v červenci. 
Rod 25. KZřir^lxiix^o- (Lycopus,^ Wolfsfuss) má nálevkovitou, skoro 
pravidelně 4cípou korunu jako máty, ale pouze 2 dokonale vyvinuté tyčinky, anyť 
M Ku poctě lékaře a botanika J. Sigm. Elsholtze; ř v Berlíně r. 1688. 
Srovu. pol. karbiiiiec; pol. karb = zářez, vrub (něm. Kerbe), lit. iškarbiti 
= rozřezati, vzhledem k rozstříhaným listům. 
'^) Slož. z řec. Xvxog = vlk .toc? = noha. 
