198 
Mají trubkovitý, bklaný kalich a nálevkovitou, 5cípou, skoro 2pyskoii korunu barvy 
bledě fialové, zřídka bílé; v ústí koruny jest věneček chloupků, které zamezují 
drobounkému, nepovolanému hmyzu, jakož i dešťové vodě přístup k medoviné 
ze spodiny semeníku se vylučující a v trubce korunní 
se hromadící. Tyčinky, střídající se s cípy korunními 
(obr. 271), jsou 2mocné, nitkami přirostlé ke koruně 
a v ní ukryté. Svrchní semeník {p) jest s počátku 
nerozdělený a nese na vrcholku jednoduchou čnělku 
(i) ; později dospívá v plod (/) poltící se posléze ve 
4 jednosemenné tvrdky (/i). 
Opylení homogamických kvítků obstarává hlavně 
drobnější hmyz blanokřídlý, jenž noře sosák do úzké 
trubky korunní nabírá si naň pylu ze zralých praš- 
níkův a přenáší jej na blizny jiných květů. Poněvadž 
však prašníky spodních 2 tyčinek leží zrovna nad 
bliznou (/j), dostává se z nich pyl na bliznu i ten- 
kráte, nebyl-li květ hmyzem navštíven a může ji 
v tom případě zúrodnit!. Posléze zasluhuje zmínky, že 
4 prašníky jsou dokonale vyvinuty, vyskytují se též 
jsou jalové, bez pylu; zakrněly-li prašníky spodních 
řízen pouze na opylení pylem cizím, zakrněly-li však 
tyčinek, děje se opylení spíše autogamií nežli xenogamií. 
Roste hojně na pustých místech, u cest 
a na návsích. 
Dříve užívalo se ho v lékařství (zvláště 
proti zimnici a bolení hlavy) a v čarodějství; 
mysliloť se o něm, že činí tělo necitelným proti 
ranám i střelám, odkudž i druhé jméno 
jeho železník (srov. s něm. Eisenkraut). Ko- 
řeny jeho možno prý naloženým okurkám do- 
dat! zvláštní příjemné příchuti. 
O původu sporýše vykládá lidová báje, 
že vyrostl z drátu, který Ježíš ovinul svému 
pěstounu okolo skráni, když jej choval. 
Ve květnicích pěstují se často vedle jiných 
druhů rozličné odrůdy sp. zvrhlého (V. hybrida 
hort. — obr. 272) s větevnatou lodyhou, přised- 
lými, vroubkované zubatými, srstnatými listy a čer- 
venými, modrými nebo fialovými květy v plochých, 
strboulovitých chocholících. Byl vypěstován kří- 
žením rozličných druhů přivežených do Evropy 
začátkem 18. století z rovin Buenos- Ayresu. Kvete od máje až do podzimu. 
Z cizozemských rodů zasluhují ještě zmínky lantany a blahokře. 
Lantana^ zahradní (Lantana aculeata L., Wandelblúte — obr. 273) jest 
obyčejně větvitá, as Yg vysoká, drsná rostlina se 4hrannou lodyhou i 4hrannými 
větvemi a vstřícnými, vejčitými, špičatými, vroubkované pilovitými listy. Květy jsou 
nahloučeny na koncích větví a úžlabních stopek v husté, strboulovité chocholíky 
Mají nepatrný kalich, úhlednou korunu o válcovité trubce a odstálém, 4 — 5klaném 
271. Diagram kvetu spo- 
rýše lékařského. 
vedle květů, v nichž všechny 
takové, v nichž 2 prašníky 
tyčinek, jest ovšem květ za- 
prašníky hořejších (delších) 
9 z lat. lentare = vázati, viti. 
