210 
také skoro docela lysé lodyhy, které alespoň dole bývají od stop listových hra- 
naté a jsou porostlé střídavými, podlouhle kopinatými, namnoze skoro lysými listy. 
Úhledné kvítky stojí v konečných, bezlistých, obyčejně vidličnatě rozvětvených 
vijanech, které jsou s počátku hlemýžďovitě stočeny, později však se narovnávají 
a prodlužují. Každý kvítek {F) spočívá na stopce asi zdéli kalicha, která i za 
plodu stojí k hlavní ose šikmo; má trubkovitě zvonkovitý, přitiskle chlupatý 
kalich {k) rozeklán asi do ^ 3 celé své délky v 5 zubů a nálevkovitou korunu (c) 
o krátké trubce a ploše rozloženém, 5cípém okraji, barvy nejčastěji blankytně 
modré; v poupěti bývá však koruna rů- 
žová a zůstává takovou často i po rozvití ; 
284. Piplá osinahlá ; 
k kalich, c koruna, c, táž rozčisnutá; z tvrdka, 
podélný řez touže. 
285. Pomněnka bahenní ; 
F podélný řezkvětem, k kalich; c koruna podél rozčisnutá, aby 
bylo viděti tyčinky {a) a hrboulky ptodélný řez pestíkem. 
někdy také bývá, zvláště ku konci doby květní, i zcela bílá. Ostatně pozoroval 
Kerner, že koruny rostlin vyšších poloh jsou temněji modré nežli u rostlin rovin. 
Také co do rozměru koruny se různí: vedle rostlin s korunami až 1 cm širokými, 
vyskytují se někdy rostliny s korunami v průměru sotva 5 mm. V jícnu koruny 
jest 5 žlutých, lysých, namnoze nezřetelně 21aločných hrboulků {Ji), jež tvoří 
nad prašníky ‘stříšku proti dešti, činí koruny ještě nápadnějšími a ukazují hmyzu 
cestu, kudy nořiti sosák, aby se dostal k medové šťávě na dně koruny. Pod hr- 
boulky jest v kratičké trubce buď výše nebo níže upevněno 5 drobounkých tyči- 
nek (a). Čnělka (/>) sahá asi do poloviny nebo až na konec kalicha. Cočkovité, 
později černé h^dky, sedící na lůžku ve vytrvalém, otevřeném kalichu, jsou 
volné (ke čnělce nepřirostlé p) jako u rodů předch., ale jsou na spodu 
