219 
toho vyhání oddenek vedle lodyh čerstvé svazečky listů a listy jsou světle ze- 
lené, kdežto u ruin. hadincovité jsou vedle lodyh loňské, svadlé svazečky listův a 
listy kalně zelené. Koruny jsou bledožluté ; hladké, trojhranné tvrdky se k do- 
lejšku sužují. 
Roste na podobných stanovi.šlích jako předch., ale dosud byla pozorována 
pouze mezi Sardiceini a Hodonínem a mezi Hodonínem a Bzencem. Kvete od 
května až do srpna. 
Rod 11. ^ menši (Cerinthe ^ minor L., Wachs- 
blume — obr. 299) liší se ode všech drsnolistých tím, že jest všecka lysá, 
sivozelená a posázena místo štětinkami pouze drobnohlednými hrboulečky. Sivoze- 
lená barva rostliny pochází od jemného 
povlahu voskového, který podporuje trans- 
piraci; voda (rosa) totiž k vosku nelne a 
proto ani průduchů, jimiž rostlina trans- 
piruje, neucpává. Přímá, 2-5 dm vysoká 
lodyha jest buď jednoduchá nebo se 
nahoře vidlicovitě rozvětvuje a jest hustě 
porostlá v dolejší části kopisťovitě opak 
vejčitými, v hořejší části srdčito-vejčitými, 
přisedlými nebo objímavými listy, které 
bývají někdy bíle skvrnitý ; morfologický a 
biologický význam bílých skvrn jest asi 
týž jako u plicníku lékařského (str. 206). 
Květy, rozvíjející se od května do 
srpna, jsou sestaveny v listnatých vijanech 
s počátku závitkovitě stočených, později 
však se narovnávajících. Kalich {k) je 
nestejně Sdílný. Citrónově žlutá, někdy 
v ústí nachově skvrnitá koruna {c, c^), 2- 
krát delší kalicha, jest válcovitě zvonko- 
vitá a rozeklána přes třetinu v 5 úzkých, 
v kužel skloněných cípů. Tyčinky (cj a), 
skloněny v kužel okolo ěnělky, mají 
prašníky na spodu střelovitě rozšířeny a 
spolu souvisící. 
Plod {p) poltí se pouze ve dvě 
vejěité, lesklé tvrdky [z), které však jsou 
dvoupouzdré, obsahujíce po dvou 
semenech, kdežto u ostatních drs- 
nolistých jsou tvrdky vesměs jednose- 
menné. 
299. Voskovka menší ; 
k kalich, c koruna, táž rozčísnutá, « tyčinka, 
ý pestík, 3 tvrdka. 
Opylení homogamických květů obstarávají hlavně včely a čmeláci, kteří hleda- 
jíce na dně koruny medovinu, zachycují se květů více méně převislých, noří sosák sku- 
linou mezi kor. plátky do kužele prašníků, čímž jej uvolňují a pyl vysypává se jim 
na hlavu; při návštěvě jiného květu otírají pak tento pyl o bliznu, které se vždy 
dříve dotýkají nežli prašníků, poněvadž ěnělka z květu daleko vyčnívá. Koncem 
doby květní, když koruna opadává jako manšeta přes bliznu se přesmykajíc, může 
nastati též opylení autogamií podobně jako u pilátu (str. 203). 
') z řec. xt]oóg = vosk cív&og = květ, vzhledem ke žlutým květům; ostatně 
i celá rostlina vypadá jako by byla udělána z vosku. 
