220 
Jsouc bylinou lletou až vytrvalou, roste na polích, na mezích, u cest, na 
suchých lukách a kamenitých stráních hlavně v severnější polovině Cech, ve střední 
a jižní Moravě, jakož i ve Slezsku těšínském; jinde jest vzácnější. Květy dávají 
dobrou pastvu včelám. 
. Pozn. Pro ozdobu pěstuje se často v zahradách v. větší (C. major L., C. 
aspera Rth.), statnější, jednoletý druh s brvitými listy a úhlednými, až 3 cm 
dlouhými korunami barvy bledožluté nebo špinavě nachové anebo na spodu žlutavé, 
ostatně fialové. Jest domovem ve švýcarském kantonu Wallisu. 
300. Užanka lékařská; 
F podélný řez kveteni, c koruna, / zralý 
plod, 2 tvrdka. 
Rod 12, lékařská neboli 
myšinec (Cynoglossum 2 officinale L., Hunds- 
zunge - obr. 300) jest statná, dvouletá, až 
1 m vysoká bylina s přímou lodyhou porostlou 
podlouhle kopinatými, přisedlými, nahoře polo- 
objímavými listy, které^ jako lodyha jsou zvláště 
na rubu šedě pýřité. Čím výše jsou listy menší 
a k lodyze přitisklejší, tak že se nezastiňují, a 
při tom mají vesměs takové postavení, že odvá- 
dějí vodu dešťovou k lodyze, po které pak sté- 
ká ke kořeni, což jest pro rostlinu tím důležitější, 
poněvadž rosle často na místech velice suchých. 
Nahoře rozvětvuje se lodyha ve větve zakon- 
čené bezlistennými vijany líhledných květů (/'), 
které mají 5dílný kalich a krátce nálevkovitou, 
kalně nachovou korunu (c) uzavřenu v ústí 
před hmyzem nepovolaným pěti šupinovitými 
hrboulky. Tyčinky jsou přirostlé ke trubce ko- 
runní zrovna pod hrboulky. Vejčité tvrdky (/, 
z), po celém hřbetě posázeny krátkými, 
nazpět h á k o v i t ě ohnutými o s t é n k y, 
nepřirůstají spodinami ke dnu kalicha (jako u 
všech druhů předcház.), nýbrž vnitřní 
stranou ke sloupečku, který přechází ve ěněl- 
ku. Dozravše oddělují se od sloupečku zdola 
nahoru a zachycují se pak svými osténky na 
srst zvířatům kolem pobíhajícím, která je roz- 
nášejí daleko po okolí. 
Opylení homogamických květů děje se 
xenogamicky hmyzem nebo též autogamií. 
Roste porůznu u cest, na rumištích a su- 
chých stráních téměř po vší vlasti; ale v Šu- 
mavě, jižních Čechách, česko-moravské vysočině, 
jakož i v sev. části Moravy jest celkem vzácná. 
Kvete hlavně v červnu a červenci. 
Druhdy užívalo se jí v lékařství hlavně v chorobách plicních. Za čerstva 
vydává nepříjemný zápach myšinou, který však sušením se ztrácí; pro tento zá- 
pach a drsné chloupky mnohá zvířata býložravá se jí vyhýbají. 
') v černého Herbáři slově ožáiika. Dle Jungnianna souvisí s oželiati 
(= opalovati), znamenajíc ted}* tolik jako rostlina ožehnutá, opálená, buď vzhledem 
k temné barvě komu nebo spíše vzhledem k černému kořeni ; pro druhé svědčí i ruské 
její jméno h o p h o k o p e h i,. 
-) vSlož. z řec. y.voiv, y.vvog — pes -\- ylo)úaa = jazyk, vzhledem ke tvaru listů. 
