235 
konopí, vikvi i na vrbách. Jest ze všech kokotic nejrozšířenější, neboť se 
vyskytuje nejen po vší střední Evropě, nýbrž i v Asii a sev. Africe. Kvete v týž 
ěas jako předch. 
3. K. lnová neboli hubilen (C. epiliniimi Weihe, Leinseide, Flachsseide 
— obr. 322) liší se od obou předcházejících, s nimiž v klubkovitých květenstvích 
a v poctu ěnělek se shoduje, hlavně tím, že má tenkou, zelenavě žlutou' lodyhu 
často zcela jednoduchou a kalich asi zdéli kulovaté trubky korunní. Žlu- 
tavě bílé kvítky (F) mají šupinky k sobě neskloněné, tyčinky z koruny K) 
ne čně jící a ěnělky mnohem kratší semeníku (/>). 
Jest u nás dosti rozšířena, ač cizopasí 
pouze na lnu a jeho plevelích. Co do doby 
květné shoduje se s oběma druhy předch. 
4. K. chmelovitá (C. lupuliformis 
Krock., C. monogyna- Aut. — obr. 323) po- 
222. Kokotice lnová (hubilen) ; 
F květ, c podélný řez korunou ; p pestík. 
223 . Kokotice cil melová ; 
F květ, Cy podélný řez korunou s šupinkami /; p pestik, 
ti blizna. 
znává se od ostatních našich kokotic nejsnáze dle toho, že má květy (A) většinou 
kratičce stopkaté sestaveny v květenstvích hroz no vitých a semeníky (/>) 
pouze s jednou ěnělkou o 2Ialoěné blizně {n). Ostatně má dosti silnou, vě- 
tevnatou, žlutavou nebo naěervenalou, vynikle červeně pruhovanou lodyhu, válco- 
vitou trubku kor. (<:) mnohem delší kalicha (k) a šupinky (š) v koruně (c^j krátké, 
k sobě neskloněné. 
Byla pozorována v křovištích, zvláště návrhách, topolech aja v ořech, 
ale také na kopřivě (Urtica dioica) a vratiěi (Tanacetum) posud jen v jižní 
jVloravě v okolí Břeclavy (v háji mezi Frelešdorfem a Trabinským dvorem). Pro 
Cechy je pochybná. Kvete jako všechny druhy kokotic hlavně v červenci a srpnu. 
') Xa (= ř.Tť) lnu (= lívov) cizopasící. 
Z řec. tióvog = jeden -|- yvrlj — žena (zde čnělka). 
