243 
L. huňatý (S. villosum Lamk.) — má lodyhu tupo brannou, nahoře 
i se stopkami květními a kalichy žláznatě huňatou, vejčité listy ke spodu sá- 
zené nebo zaokrouhlené, chobotnatě vykrajované a bobule žluté nebo žlutoze- 
lené. Zapáchá též pižmem. Roste porůznu hlavně jen v širším okolí pražském a 
středním i západním Polabí; na INIoravě byl pozorován posud jen u Lipníka. 
2. Brambor^ (S. tuberosum’- L, Kartoffel - obr. 333) jest známá polní 
plodina se silnou, hranatou, rozvětvenou lodyhou a přetrhovaně lichozpeře- 
nými listy, složenými s lístků vejčitých, celokrajných, svraskalých, střídavě velikých 
a zcela malých. Úhledné, bílé nebo bledě modré květy, rozvíjející se v červenci 
a srpnu, mají totéž složení jako kv. lilku a jsou sestaveny v dlouze stopkatých 
vijanech konečných i postranních. 
Na večer ohýbají se poněkud 
stopky květní a koruny se zavírají 
jako u lilku černého. Opylení ho- 
mogamických květů může se sice 
díti xenogamicky, an hmyz květy 
navštěvující dotýká se tělem dříve 
blizny, která z kužele tyčinek vy- 
čnívá, ale poněvadž květy nemají 
medoviny, prašti íky obsahují po- 
měrně málo pylu a rostlina jest 
většině našeho hmyzu cizí, oprašují 
se blizny namnoze pylem vlastním, 
který na ně v nakloněných květech 
dopadá anebo se o ně při zavírání 
květů s korun otírá. 
Ostatně dlužno připonienouti, 
že některé odrůdy bramborů nikdy 
květů nevyvinují, jiné sice kvetou, 
ale nedávají plodů, anyť květy často 
ještě před rozvitím opadají anebo 
mají prašníky jalové. 
Po stranách spodní části lo- 
dyhy, pokud vězí v hlíně, vyrůstají 
tenké, jednoduché nebo rozvětvené, 
nemnohými šupinami posázené vý- 
běžky (šňůry), jejichž konce naduřují v hlízy — b r a m b o r y. Nejsou tudíž hlízy 
bramborové ztloustlé^ kořeny, jak by se snad zdáti mohlo, nýbrž naduřelé konce 
lodyžních výběžků. Že tomu tak, viděti nejlépe na mladé rostlince vypěstované ze 
semena (obr. 334 A). Vyklíčivši vniká do země kořenem (é), na němž nikdy 
hlízek nevytvoří; za to však záhy vyhání z paždí prvních dvou listů (děloh r/) 
výběžky (v), které plazíce se v zemi na konci naduřují v hlízky (//). Ale i u rostlin 
vypěstovaných z hliz (obr. 334 ^) jest zcela patrno, že hlízy nemají s kořenem 
nic společného: majíť ,;šňury" jejich i hlízky na nich vyrůstající tu a tam šupiny 
(í), v jejichž paždí dřímá „očko", což na skutečných kořenech nikdy se nevyskytuje. 
Poněvadž šňurovité výběžky později uhnivají, leží pak hlízy (brambory) pod 
odumřelou rostlinou bez všelikého spojení. 
') Zkomoleno z Branibor, t. j. plodina přinesená z Braniborska ; hornoluž. b r a m- 
bor = Brandeburák. 
-) Lat. tube ros ns = hliznatý. 
i6* 
332. Lilek čeivený. 
