245 
režie, hlavně po válce sedmileté (r. 1756— 1763) a po roce 1771, kdy následkem 
všeobecné neúrody nastal mezi lidem všeobecný hlad. S počátku vzpouzeli se 
rolníci brambory pěstovati, poněvadž je ku pěstování povzbuzovala vláda - „páni'',' 
a těm rolník, dle ustáleného zvyku mnoho nedůvěřoval, obávaje se, aby to 
nebylo na něho nějakým políčeným zlem. Teprve po uvedeném roce hladu, 
přesvědčivše se, že nejsou brambory zdraví škodlivý, počali je rolníci všeobecně 
sázeti. Poněvadž pak s počátku objednávali si je ku pěstování z Branibor, kde 
na písčitých rovinách již od mnohých let byly se zdarem pěstovány, jmenovali je 
Bran i bory — zkomoleně brambory. Během dob byly ovšem v různých kra- 
jinách ještě jinak pokřtěny, na př. zemčata, zemňáky, zemská jablka (na 
Moravě), erteple (z něm. Erdápfel a to dle franc. pomne de terre), kobzole 
(na Slovensku) atd. 
Hlízy bramborové obsahují ve svých buňkách velice mnoho škrobu, z něhož 
žije mladá rostlinka z pupenu vyrůstající. Pro tento škrob stal se brambor v 
Evropě vedle obilí nejdůležitější hosdodářskou plodinou. Skýtajíť hlízy jeho nejen 
rozšířenou potravu zejména chudině, ale vyrábí se z nich též vedle škrobu i lih. 
Mimo to jsou syrové nebo vařené oblíbenou potravou všem domácím zvířatům, 
zvláště vepřům. Nastrouhané brambory přikládají též vně na rány, zvláště popá- 
leniny. 
334. ‘4 rostlinka bramborová vj-rostiá ze semene, asi 6 neděl stará; /c kořen, z' výběžky vyrůstající z paždí 
děloh í/ a naduřující na koncích v hlízky /i. — B spodní část rostliny bramborové vyrostlé z loňské hlizy //; 
v výrostky s šupinami š a hlizkami h. 
Rolníci pěstují a rozmnožují brambory vždy jen hlízami, jež obyčejně 
v několik částí rozkrojí. Vyrůstajíť z oček hliz mnohem statnější rostliny nežli 
ze semen. Semena vzrůstají sice též brzy v nové rostliny, ale ty dávají v prvním 
roce tak drobounké hlízky, že jich nelze v domácnosti upotřebiti. Teprve tyto 
hlízky „prvoplody" byvše zasázeny, dávají v druhém nebo až ve třetím roce rost- 
liny s hlízami tak velikými, že jsou k potřebě. 
Dlcuholetým pěstěním a křížením vzniklo na sta odrůd bramborových (na 
př. rohlíčky, jánovky, Češky, jakubky, vermoutky, sněhuláky, man- 
dlovky, piškotky, marmont, Champion, magnum bonům, imperator 
atd.), jež rozeznávají se od sebe dobou uzrání, barvou slupky, tvarem 
hliz atd.^) 
b Viz H. v. Burian: Brambory ^zemáky). Nauka o ratioueluém pěstování a 
vhodném výTěru odrůd bramborových. Reinwart v Praze 1891. 
