271 
(zejména mouchy). Za pošmourného dne a na večer se koruna zavírá, čímž pyl 
a medová šťáva jsou chráněny před rosou a deštěm. V poupěti jsou ušty koruny 
zkroucené {F). Tyčinek jest tolik, kolik kor. cípův a přirůstají mezi cípy nitkami 
ke koruně. Prašníky jejich zůstávají i po vypylení rovné, nezkrucujíce se, čímž 
liší se hořec od násl. rodu zeměžluče. 
366. Diagram kvetu hořce obecného. 
ruje se opylení pylem cizím, ač opylení 
autogamií není vyloučeno a není bez 
účinku. 
Roste na lesních lukách, keřnatých 
stráních a mezích v severnější polovině 
Čech a porůznu i na Moravě. Kvete jako 
většina hořců až koncem léta (od srpna 
do řijna). 
Svrchní, dvěma plodolisty (obr. 366) tvořený semeník (/>) jest dole stižený, 
ale bezstopečný a nese na vrcholku krátkou čnělku s 21aločnou bliznou. Plod 
jest jednopouzdrá (bezstopečná) tobolka (/), obsahující četná semena upev- 
něna na dvou nástěnných semenicích (obr. 
366). Dozravši otvírá se tobolka pře- 
hrádkosečně 2 chlopněmi. 
Přenášení pylu obstarává hlavně 
jen hmyz s dlouhým sosákem, na př. včely 
a motýlové, neboť medovina se vyměšuje 
až na dně koruny, tak že hmyz o krátkém 
sosáku se k ní nedostane. Poněvadž blizna 
vyčnívá poněkud nad prašníky, dotkne se 
jí hmyz dříve než prašníkův a otře o ní 
pyl přinesený z jiného květu dříve, nežli 
nový pyl na tělo si nabere. Tím podpo- 
365. Hořec obecný ; ... . , , ^ , v, 
^ 1 ^ .'1 7 1 ' . u n Listy 1 ostatní časti obsahuii horkou 
F poupě, c rozcisnuiy kvet, p pestik, f žrala tobolka. J J 
látku, která je příčinou, že mnohá býlo- 
žravá zvířata (na př. jeleni, srni, kamzíci, 
ovce, zajíci atd.) rostlině se vyhýbají. Na severu přidávají listů hořcových do piva 
místo chmele. Thé ze sušeného kořene tohoto, více však ještě z některých alpských 
hořců, jest výtečným lékem při slabosti žaludeční a nechuti k jídlu. 
Pozn. Na kyselých lukách u Všetat a na Hrabanově v střed. Polabí byla pozorována 
statnější, již koncem čce kvetoucí odrůda, mající přízemní listy v době květu ještě za- 
chovale, dolejší listy lodyžní čárkovito-podlouhlé a koruny větší — h. rašelinný 
■(G. turfosa Cel.), který však není ničím jiným nežli letním tvarem h. obecného. 
