— 273 — 
3. H. I učni (G. campestris L. — obr. 368) jest 21etá bylina vyhánějící 
z loňských rozetek přízemních, kopisťovitých listů květonosné, pouze 7-15 cm vy- 
soké lodyhy porostlé listy podlouhle vejčitými až kopinatýini. Květy asi 2 cm 
dlouhé mají 4 k 1 aný (řidčeji Sklaný), po kraji jemně draslavý kalich, jehož 2 vnější, 
široce eiliptičné ušty jsou m n o h e m š i rš í než ostatní 2 (po případě 3) ušty 
vnitřní a sbíhajíce volnými, křídlovitými kraji až ke spodu krátké, zvonkovité trubky, 
podobají se malým lupenům. Trubkovitě válcovitá koruna jest též 4 klaná (jen vý- 
jimkou u vrcholových květů Sklaná), v jícnu vousatá, barvy fialové, ale trubka jeji, ukrytá 
skoro celá v kalichu, jest žl u ta vá, s fialovým nádechem. Tobolky jsou skoro přisedlé. 
Opylení jest podobné jako u h. obecného. Koncem doby květní prodlouží 
se koruna, čímž prašníky, postavené s počátku pod bliznou, dostanou se do stejné 
výše s bliznou a pyl svůj o ni otrou. Za deštivého počasí se koruny ani neroz- 
víjejí a blizny se zúrodňují kleistogamicky. 
Roste porůznu na travnatých pahorcích 
a průhonech, zejména v Krkonoších, horách 
Jizerských, poříčí Ploučnice, horách Kruš- 
ných, hornatině křivoklátsko - berounské a 
karlovarsko-tepelské, Plzeňsku, v severových. 
Moravě a v Opavsku. Kvete od srpna do 
října. 
Pozn. V okolí vrchlybskéin a jilemni- 
ckém sbíral musejní assistent K. To cl h. 
baltický (G. baltica Murb.), kterýž od h. 
lučního rozeznává se těmito znaky : jsa by- 
linou 1 1 e t o u, má v době květu přízemní 
růžici listů Zachovalou; květenství jest řidší a 
protáhlejší, anyC stopky květní bývají ně- 
kolikrát delší nežli trubka kališní ; květy jsou 
poměrně větší a rozkvétají o něco později 
V týchž místech vyskytuje se dosti 
hojně mezi rodiči míšenec z h. německého 
a lučního, po případě baltického (G. 
geiinanica X campestris), jejž Celakovský 
nazval h. ve 1 k o k a 1 i š n v m (G. macrocalyx^). 
4. H. okřídlený (G. chloraefolia - 
Nees., G. Sturmiana^ Kerner) podobá se 
vnějškem druhům předcházejícím, od nichž 
poznává se s hoř. lučním nejjistěji dle kalichů : ty totiž, jsouce Sklané i 4klané, 
mají 2 — 3 vnější ušty šiřeji kopinaté až eiliptičné, po ohrnuté, po trubce 
kališní užším nebo širším křídlem (někdy jen částečně) sbíhající. Ostatně má tento 
druh lodyžní listy z širokého spodu kopinaté, poloobjímavé a 4 - Sklané koruny 
červe navě fialové, v ústí s bělavými třásněmi a s bělavoti trubkou. 
jsa druhem lletým, roste na lesních horních lukách Sudet, Krušných hor, 
Brd a Šumavy, v Plzeňsku, jakož i v širším okolí pražském. Kvete od konce 
července do konce září. 
368. Hořec luční. 
') Slož. z řec. iiaxqóq = dlouhý -j- xálv'^ = kalich. 
-) Má listy (= foliům) podobné jako rod Chlor a, který v naší květeně však se 
nevyskytuje. 
'■*) Ku poctě Jak. S t n r iii a, malíře a botanika něm.; zemřel v Norimberce r. 1848 . 
18 
