276 
vnitřní jejich stěnu (obr. 372 B). Ve 2 — 3 dnech, ve kterých i blizna dospěje, 
prodlouží se koruna o několik ;//;//, tak že pyl na ní lpící dostane se do stejné 
výše s bliznou (C); když pak koruna na večer se zavírá, dotýká se tento pyl 
ramen blizny (D) a nebyla-li dosud zúrodněna pylem cizím, zúrodní se nyní jako 
dodatečně autogamicky. 
Roste porůznu na 
vlhkých, žírných lukách 
a ve světlých lesích v Su- 
detách, nížině polabské, 
Žatecko - Teplicku, pří- 
bramských Brdech, jižní 
části širšího okolí praž- 
ského, v Plzeňsku, střed- 
ním poříčí Otavy a na 
Krumlovsku, jakož i na 
Moravě, zejména v části 
střední a východní, a ve 
Slezsku, Kvete od čer- 
vence do září. 
Příjemně hořkých listů a kořenů užívalo se druhdy proti prsním neduhům. 
8. H. jarní (G. věrna L. - obr. 373) jest útlá, jen 6-10 cm vysoká 
bylinka vyhánějící z vytrvalého, tenkého, plazivého, větvitého oddenku 
růžice podlouhle vejcitých nebo kopisťovitých listův a ze středu jejich hra- 
jednoduché lodyžky zakončené jediným úhledným květem a porostlé 2 — 4 páry 
listů vstřícných, elliptičných nebo elliptičně kopi- 
natých, na spodu pošvatých, přisedlých, s po- 
čátku velice sblížených, později oddálených. Trub- 
kovitý, 5cípý kalich jest na hranách křídlatý; 
blankytně modrá, nevonná, ře ]:> i co v i t á, 2-3 
cm dlouhá koruna jest rozeklána v 5 vejcitých cípů, 
mezi nimiž jsou dvou klané, malé zoubky; za to 
ústí koruny je bezvousé. 
Roste na horních vlhkých lukách, v bařinách 
a na pramenitých místech hlavně v Podšumaví již- 
nějších Čech, v Brdech a v hornatině karlovarsko-te- 
pelské, na Moravě v Jeseníku. Kvete již v máji, 
čímž ode všech ostatních hořců se liší ; kvetou ť 
hořce většinou koncem, řidčeji počátkem léta. 
9. H. brvitý (Q. ciliata L. - obr. 374) po- 
znává se od ostatních hořců nejsnáze po úhledných, 
kyjovitě zvonkovitých, lilákově modrých korunách, 
které jsou až do polovice rozeklány ve čtyři cípy 
po kraji dlouze třepenitě brvité {F). jest 
to bylina s tenkým, plazivým, šupinatým odden- 
keni, s vystoupavými, 4hiannýnii, 1—3 dm vysokými lodyhami, s ěárkovitě kopi- 
natými listy a vonnými květy, které stojí jednotlivě na vrcholku lodyhy nebo 
mimo to také ještě na stopkách v paždích hořejších listů. Nitky čtyř tyčinek jsou 
na spodu brvité a střídají se tamtéž se 4 úzkými medníky. 
Vedle jedinců s květy dokonale obojakými vyskytují se též jedinci s květy 
pestíkovými o zakrnělých tyčinkách a jedinci s květy prašníkovými o zakrnělých 
pěstících. 
373. Hořec jarní. 
