278 
barvy špinavě nachové s tmavými tečkami, dole však zelenavě žlutavá. Kvete 
v červenci a září. 
x\čkoli roste jako druh následující často na místech od myší velice prorytých, 
přece nebývají dužnaté, přezimující kořeny jeho pro svou hořkost nikdy od myší ohlodány. 
12. H. tečkovaný (G. punctata L. — obr. 377) vyskytuje se pouze porůznu 
na travnatých stráních moravského Jeseníku. Podobá se vzrůstem a velikými, nejča- 
stěji šesticípými korunami h. šumavskému, s nímž též současně rozkvétá; 
má však listy širší (přízemní elliptičné, lodyžní podlouhle ellipličné), pětižilné, ušty 
kališní přímé a koruny žluté, tmavonachově tečkované, s ušty asi 4 krát 
kratšími nežli je trubka, kdežto h. šumavský má ušty korunní jen asi třikrát 
kratší trubky. 
376. Hořec Šumavský. 
Z cizích hořců, jež se u nás pěstují pro okrasu, jest zvláště oblíben alpský 
druh — h. bezlodyžný (G. acaulis L. — obr. 378). Vyhání z vytrvalého oddenku 
růžici široce kopinatých listův a ze středu jejího jednu nebo více kratičkých lodyh, 
ukončených jediným velikým, modrým květem. Někdy jest lodyha tak velice za- 
krnělá, že se zdá, jakoby květ ve středu růžice seděl. Nálevkovitý kalich je stejně 
5zubý, koruna zvonkovitá, v ústí bezvousá, mezi cípy se zoubky. Prašníky jsou spolu 
slepeny. Kvete v Alpách od máje až do srpna. 
Rod 2. ^ (Erythraea, Tausendgůlden <raut) shoduje se 
v uštech korunních (v poupěti svinutých) s hořcem, má však prašníky po vypylení 
šroubovité zkrouceny a tobolky nedokonale 2pouzdré. Roste u nás ve 3 druzích : 
b »Zeniěžlnč, Erdgalle, fel terrae, propter saporetn amarissimum« (Juiigni.). Také 
v jiných řečech slov. podobně se zove, na př. rus. seMnaíi vKeg’i}., pol. ziemna žolč, 
chorv. žuč od zenilje aid. 
