280 
památný, že žluté jejich prašníky (a) po vypylení se šroubovité zkrucují. Ze 
svrchního, podlouhlého pestíku, jehož čnělka jest rozeklána ve 2 aksamitově plst- 
naté blizny, vyvinuje se neúplně dvou po uzd rá, mnohosemenná tobolka (/), 
otvírající se při dozrání 2 chlopněmi. Semena (z, z^) jsou na povrchu svraskalá. 
Kvete od července do září ; rozkvetlé koruny zavírají se a vadnou teprve po 
pětidenním kvetení. Rozvírajíce se již mezi 6-7 hodinou ranní, koruny se brzy 
po poledni opět zavírají, při čemž zatlačují se prašníky dále do středu květu a 
zúrodňují svým pylem bliznu, nebyla-li dosud zúrodněna pylem cizím pomocí 
hmyzu. Na počátku doby květní jsou totiž květy zařízeny na opylení xenogamií, 
anyť zralé prašníky ohýbají se k jedné, blizna kc druhé straně. 
Roste hojně na suchých lukách, na stráních, mezích a v lesích. 
Obsahuje hořkou látku, pro kterou ji lid sbírá a suší; odvaru (thé) země- 
žlučového užívá se hlavně proti slabosti 
žaludku. Kneipp jej odporučuje též proti 
žáze a chudokrevnosti. 
2. Z. nízká (E. ramosissimai Pers., 
E. pulchella - Fr. — obr. 380) má čtyř- 
370. ZeměžbiČ obecná; 
F podélný řez květem, a zralý prašntk, f zralá to- 
bolka, 2 semeno, Zj podélný řez téhož. 
380. Zeinéžhič nízká ^ 
F květ. 
brannou lodyhu jen několik cm vysokou, záhy od země v bohatý, rozložený vrcho- 
lík vidličnatě se rozvětvující; oproti druhu předch. není na spodu jejím pří- 
zemní růžice 1 i s t ů v. Květy {F) podobají se úplně květům zem. obecné, 
jsou však drobnější. Bledě růžové, zřídka bílé koruny jsou v horní části trubky 
zaškrceny a kopinaté cípy jejich zůstávají i při úplném rozvití více méně vzpří- 
meny, tak že okraj koruny jest nálevkovitě prohlouben. 
Roste na návsích, příkopech a mezích porůznu v Sudetách, nížině polabské, 
širším okolí pražském, Teplicko-Žatecku, Brdech, nižším pásmě pošumavském, jakož 
i roztroušeně po vší Moravě a Slezsku. 
b Lat. raino.sissimiis = iiejvětevnatější. — -) Lat. pulclielliis = sličný. 
