1 
- 288 - 
kách, z nichž někdy pomíjivě zplaňuje, jako na př. ve vinohradech u Hustopeče u 
v sadech u Vel. Losina (sev. od Suinberku) na Moravě. Vyhánějíc podzemní, vodo- 
rovné šlahouny a na svrchní straně jejich pupeny, ze kterých vzrůstají nové lodyhy, 
může se značně rozmnožovati. 
Roní ze všech částí nalomených bílé, lepkavé, jedovaté mléko. Vlnou, jíž jsou 
semena bohatě věnčena, vycpávají podušky a spací pokrývky a také ji spřádají 
s vlnou ovčí a bavlnou v látky. 
Z ostatních rodů cizozemských zasluhují ještě zmínky : 
I. Perlucha^ obecná, jinak voskovka (Hoya^ carnosa R. Br., Porzelan- 
blume — obr. 390) — keř o jednoduchém, často i několik ni dlouhém, položeném 
pníčku se vstřícnými, vejčitými, celokrajnými, dužnatými, lesklými listy a úhlednými 
390. Perhicha obecná (Iloya). 
391. Svidina řecká' / plod. 
květy v hustých, úžlabních okolícícb. Kalich jest nepatrný, dužnatá, jak z vo- 
sku udělaná koruna jest kolovitá, pěticípá, v ústí s pakorunkou, barvy bíle nebo 
narůžovělé. Z vonných květů roní se stále hojně medové šcávy. 
Jsouc domovem v Číně a Austrálii, pěstuje se vedle jiných druhů v květináčích; 
nejlépe se jí daří na sluneční straně. Velice snadno se rozmnožuje listovými pupeny 
po způsobu begónií (viz sv. II. str. 594). 
2. Svidina^ řecká (Periploca^ graeca L., griechische Schlinge — obr 391) 
jest keř s pnoucím se, 3 — 12 m vysokým pněm, vstřícnými, vejčitě podlouhlými, 
b Pol. slově perloplacznia. 
-) Ku poctě augl. zahradníka Tom. Hov -a. 
Dle rusk. CBnanna, pol. swidwiua et swidwa (Juugm.). Srovii. též svída 
(str. 609 ve sv. II.) 
b Z řec. n:eqÍ 7 i/.oy.og — ovíjivý, vzhledem ku pni. 
