291 
Ústí jest súženo pěti řasnatými záhyby a ploše rozložený okraj je rozeklán v 5 
šikmo postavených, v poupěti stočených cípů. Tyčinek jest 5 a přirůstají nitkami 
ke koruně, střídajíce se s jejími cípy (obr. 393) ; 
nitky tyčinek (obr. 392 a) jsou kolénkatě prohnuty, 
tak že introrsní prašníky, obsahující zrnitý pyl a opa- 
třené chlupatými konektivy (y>), jsou skloněny zrovna 
nad bliznu (F). Dva svrchní semeníky (plodolisty) 
nesou na vrcholku společnou, jednoduchou čnělku, 
která se nahoře rozšiřuje v terčovitou, na obvodě 
lepkavou bliznu a nad touto jest chomáč chloupků 
podobný chlupaté hlavičce. Na spodu obou plodolistů, 
v úhlech, kde se stýkají, jsou 2 žluté podplodní žlázy, 
vylučující medovinu (obr, 393). 
393. Diagram kvetu brčálu 
menšího. 
Tímto podivným zařízením jest postaráno nejen 
o to, aby se do květu nedostala dešťová voda a dro- 
bounký hmyz nepovolaný, nýbrž také o to, aby blizna byla zúrodňována pylem 
cizím, an pyl vlastního květu jest na ni bez účinku. Ze zralých prašníků vysypává 
se totiž pyl na chlupatou hlavičku a tam se zadržuje. Noří-li hmyz na dno květu 
sosák, nabere si naň nejprve něco lepkavé tekutiny z okraje bliznového, tak že 
se mu pak, když vytahuje sosák zpět, něco pylu s chlupaté hlavičky na něj za- 
chytí. Při návštěvě jiného květu otře pak tento pyl o lepkavý okraj blizny a tím 
bliznu zúrodní. 
Plod (/) jest dvojitý měchýřek, obsahující nahá semena a pukající na 
m vnitřních švech. 
19“ 
